486 



sådant kom i strid med hans principer om förkastlig- 

 heten af gracer och nepotism. Yi känna redan, hurusom 

 prof. A. J. Lagus' transport till den moralfilosofiska läro- 

 stolen påvärkades af prokanslers föreställningar och huru- 

 som Armfelt till en början gaf Tengström löfte om att 

 befordra lic. W. G. Lagus till akademiesekreterare. Helt 

 visst var det ock hänsyn till prokansler, som gjorde att 

 Armfelt tilldelade dennes brorson J. J. Tengström en 

 adjunkts förmåner, då han icke kunde befordra honom 

 till en ordinarie adjunktur. Och då Tengström på för- 

 hand vände sig till kansler för att förbereda sin sons, C. 

 J. af Tengströms, befordran till orientalium adjunkturen, 

 uttalade sig Armfelt med lifligt deltagande — hvari en 

 portion ironi nog icke torde saknats — om biskopens fa- 

 derliga känslor. „Den rekommendation Herr Biskopen 

 ger sin son — skref han till svar — har jag fullkoml. af- 

 seende på. — Hvem är närmare om att tala för sina barn 

 än en god far." Och då han mottagit biskopens tack- 

 sägelse för utnämningen, yttrade han: „Att Er sons ut- 

 nämnande till adjunkt blifvit ansedt som ett bevis af min 

 vänskapsfulla högaktning för dess herr far, gör mig ett 

 lifligt nöje, ty detta är en onekel. sanning. Jag förmodar, 

 det han genom sin flit och goda vilja gör sig värdig af 

 det namn han bär och som i littéraire världen har en hel 

 hop fodringar." i) 



'^) Armfelt t. Tengström 2 nov. 1812, 27 mars 1813. — Då Teng- 

 ström sökte vinna Armfelts hjälp till sin broders, finanskamrerai-en 

 C Fr. Tengströms utnämning till tullchef, gaf Armfelt honom vissa 

 förhoppningar, ehurvi han icke underlät att antyda, att denne broder, 

 efter hvad han inhämtat, var oduglig på sin plats. Med mycken be- 

 redvillighet meddelade Armfelt biskopen goda råd, då det gällde att 

 hos kejsaren och de båda kejsarinnorna utvärka tillstånd till hoffrö- 



Bidraç t. känned. af Fini. 



