495 



vikt och fodrar klokt folks examen. Som vår regerings 

 conseille nu är organiserad, kan intet gå som sig bör; 

 den har en oformlighet, som ej vore att ursäkta, om det 

 intet varit ett hastvärk. Hvad hindrar Er till exempel att 

 i saker af vikt gifva Aminoff el. mig Era tankar. Detta 

 kan aldrig kompromettera, men väl gagna." Sådana ut- 

 talanden voro desto mer välkomna som Armfelt i de 

 viktigaste saker „liksom fått tigga mig till notioner, efter 

 enskildte considerationer så exigerat". „Är detta rätt och 

 billigt?" — frågade han. „Yisserl. icke. Men nog härom. 

 Förstå vi hvarandra rätt, så komma' inga förebråelser el. 

 explicationer mer att äga rum oss emellan, åtminstone 

 i detta ämne." ^) 



Såsom i det tidigare nämnda brefvet återkom Arm- 

 felt äfven i detta till nyttan af att bearbeta den allmänna 

 opinionen i Finland. Berömmande något arbete, som 

 biskopen hade för händer, yttrade han: „Men innan detta 

 kan oppnå sitt rätta ändamål borde indirecte på ilere 

 façons allmänna opinion ledas på framtiden och på med- 

 len att ej genom egna misstag förstöra en lycka, som så 

 högeligen afundas, efter ingen enda stat i Europa nu mer 

 njuter den. Att vara betänkt här uppå, beder jag på 

 knä mina väl tänkande landsmän — och om jag stupar 

 i striden, blir detta ett testamente, vid hvilket Herr 

 Biskopen är nämnd som executor." 



^) D. 17 juni 1812 uttalade Tengström för Walleen sin upp- 

 fattning om Armfelts svar: „Vi hafva haft en explication oss emel- 

 lan öf[ver] min ovärksamliet i våra allmänna affairer, den han före- 

 brått mig, men jag har så förklarat mig, att jag nu synes vara justi- 

 fierai? I alla fall blifva mina grundsatser desamma och mitt sym- 

 bolum : ne sutor ultra crepidam.'' 



Nat. o. Folk, H. 69. 



