497 



vi full visshet om. Afven hafva flere af dess ledamöter 

 hunnit att göra sig nogare kände. — Med palliativer 

 kunde således något hjälpas. Men vore detta det bästa"? 

 Att förlänga på 3:ne år status quo, finner jag mig allde- 

 les ej uti — ett års tålamod är tillräckel., och då borde 

 ändå några ledamöter bort och en Schulten och en Win- 

 ter insättas. Jag kan aldrig blifva personell el. influence- 

 ras af några små el. enskildte considerationer, då det rör 

 det allmänna. Således ämnar jag i detta ännu säga mina 

 tankar. Kejsarn må sedermera göra h vad honom bäst 

 synes." i) 



I de samma skrifvelser, i hvilka Tengström uttalat 

 sig om ofvanstående ämne, hade han också yttrat sig om 

 den allmänna opinionen i landet och därvid, tyckes det, 

 upprepat de lugnande ord han vid samma tid riktade till 

 Aminoff. „Jag önskar af allt hjärta — ytti'ade Armfelt 

 med anledning däraf — att det Herr Biskopen säger om 

 finnarnes tankesätt för vår goda monark värkel. så för- 

 hölle sig. Jag är öfvertygad om att mine landsmän ej 

 äro otacksamme el- elake, ehuru bland dem rötägg finnas ; 

 men trögtänkte, ofta tanklöse, fodras att deras attention 

 ledes på de föremål, som hos andre folkslag utgöra det 

 hela af deras existence och som lika så lifligt sysslosätta 

 förståndet som hjärtat. Men h vem skulle i Finland hafva 

 nog mod och känsla för att ej inskränka sig inom kretsen 

 af le cher soi-même. Blott hvar individu får blifva 

 orubbad i sine animale njutningar, så får statens fram- 



') Eedau den ^j^ 1812 skref Armfelt till Tengström: „Tre ar 

 är en för lång tid till lokale regeringens stable organiserande. Nu 

 är visserl. ej momenten att tänka därpå. Men som det nu är, kan 

 det omöjel. bära sig." 



Nat. o. Folk, H. 69. 



32 



