505 



han så förträfflig, att det fordrades biskopens snille för att 

 vid tedeum öfver freden säga något öfverträffande. Då 

 lian vid årsskiftet 1814 emottagit genom gen. guvernören 

 en [af Tengström författad] berättelse om kriget, förkla- 

 rade han den „förfcräffel. och precist som den borde vara"; 

 till sin militäriska del var den värdig' „en general med 

 sanna kunskaper". Med obeskrifligt nöje genomläste han 

 i manuskript Tengströms poetiska alster „Prolog till 

 Stora operan", som han ansåg böra tryckas i Åbo tidning 

 och så att den kom „på en gång till publikens njut- 

 ning". „Cela ne sent — menade Armfelt om dikten — 

 ni le prêtre, ni le vieillard, mais toute la fraîcheur du 

 génie du jeune homme." i) 



•Beundran för kejsaren och begäret att göra honom 

 till lags utgjorde, om vi få taga Armfelt på orden, en 

 anledning, och det afgörande skälet, till att han kvarstod 

 i statstjänst under denna svåra tid i st. f. att draga sig 

 tillbaka till privatlifvets lugn. Vi känna redan, hurusom 

 han for konsistorium uppgaf, att endast kejsarens ut- 

 tryckliga önskan förmått honom att mottaga kanslersäm- 

 betet, som han helst önskade att snart blifva befriad 

 ifrån. Och innan han emottog konsistorii kallelse, hade 

 han för Tengström uttalat sin åstundan att h. o. h. kunna 



') Armfelt t. Tengström 28 nov. 1812, 31 maj, 4 dec. 1813, 5 o. 

 19 Jan., 27 apr., 24 maj 1814. „Prologen" tryckt af Schybergson 

 i „Jakob Tengströms vittra skrifter" s. 180 — 137. — Den 22 nov. 

 1818 skref L. G-. v. Haartman till biskopen : „Med mycket nöje hafva 

 vi alle läst böndagsplakatet och krigsbönen; man igenkänner Far- 

 brors lyckliga penna! Wallenii verser äro rätt vackra, värda en Kell- 

 gren och Leopold. Det är roligt att ännu någon gång få höra Auras 

 sånggudinna, sedan hennes äldre syster vid Mälaren långt för detta 

 tystnat! Ack, om vi ännu hade Franzén ibland oss!" 



Nat. o. Folk, H. 69. - 



