506 



«k 

 éloignera sig från affärerna. „Om jag varit lycklig nog — 



skref han den 22 mars 1812 till denne — att kunna ut- 

 värka något godt för mitt fosterland, om denna min värk- 

 samhet belönas af vältänkande och redliga finnars bifall, 

 så har jag visserl. intet mer något mer att önska, så myc- 

 ket mer som monarkens oinskränkte nåd och förtroende 

 ger mig dagel. ett mod, som framfarne händelser, år och 

 sjuklighet med all rätt fråntaga mig. Jag kan likväl 

 omöjel. ej länge kvarblifva vid denne befattning, och om 

 com mitten förvandlas till en simpel bureau, blir min här- 

 varo onödig. Staten bär sig icke med så mycket rege- 

 ringsskräp och en så fördubblad bureaucratie, och vår en- 

 skildte förmögenhet svarar alldeles icke mot de utgifter, 

 som vistandet i Petersburg fodrar. Nu för moment' nöd- 

 gas jag följa kejsarn i campagnen, men skulle jag ej 

 där stupa — blir min retraite ui' affairerne den enda frukt 

 jag här väntar mig af denne sista oppoffring." Två må- 

 nader efteråt upprepade han ånyo, att „lusten att gå till 

 ett efterlängtadt lugn är hos mig den högsta af passioner, 

 så snart en dyrkad monarks tjänst ej befaller mig att opp- 

 fylla heliga plikter, jag säger heliga, ty finnars erkänsla 

 borde göra till en religionssats att för Alexander d. listes 

 existence våga allt. Återkommen på stridsfältet, insatt 

 i rikets conseille m. m., har min värkningskrets ökats i 

 den mån värkningsförmågan aftager." „Men — fortsatte 

 han undergifvet — det lär vara mitt öde att dö i mitt 

 kall. Måtte det blott ske i en god stund och på ett nyt- 

 tia't sätt för mitt fosterland." M 



') Tili Tengström 22 mars, 14 maj 1812. — För vännen J. A. 

 Ehrenström uttalade sig Armfelt i kraftiga ord om de förtretligheter han 

 hade af sin tjänst. „Quand on trouve un âne patiente, on la charge 



Bidrag t. känned. af Fini. 



