508 



lof att stå eftei", då hela Europas väl äi' i fråga. Går allt 

 annat väl, så är det en signal att äfven för oss lugn och 

 lycka äro att hoppas." Dock lofvade han att akademins 

 och landets affärer icke skulle försummas det första han 

 såg sig i stånd att förelägga dem kejsaren, i) Från slutet 

 af år 1813 gjorde Armfelts sjukliga tillstånd — för att icke 

 nämna andra orsaker — en resa omöjlig, och det var först 

 sommaren 1814, någon tid före sin bortgång, Armfelt sat- 

 tes i tillfälle att uppfylla sina löften, men då gick också 

 föredragningen med fart. En lättnad för akademin var 

 det då, att Armfelt särskildt bemyndigats att afgöra en 

 del frågor, som noga betaget bort hemställas till kejsarens 

 eget bepröfvande.2) 



Elitigt följde Armfelts skrifvelsei' på hvarandra och 

 ännu oftare kommo biskopens svarsbref. I brokig följd 

 trädde allmänt europeiska spörsmål, akademiska och andra 

 förvaltningsärenden samt enskilda omsorger fram; nyhe- 



1) Armfelt t. Tengström 27 mars, 8 o. 31 maj, 4 dec. 1813. — 

 I samma anda uttalade sig L. G. v. Haartman för Tengström. Den 

 ^/']j 1813 skref han, att de akademiska affärerna ånyo kommit i gång 

 efter Armfelts återkomst. „De allmänna äro och förblifva in statu 

 qvo intill dess kejsaren återkommer. Hans tid är nu upptagen af 

 viktigare göromål, och med innerlig rörelse se vi hans stora uppoff- 

 ringar och företag för mänsklighetens väl krönte af Försynen med 

 framgång." — För Ehrenström uppgaf Armfelt såsom orsaker till 

 dröjsmålet med resan: årstiden, ohälsa, pekuniära omständigheter, 

 sona ej voro couleur de rose, samt missnöjet i lägret med nykomlin- 

 gar. „Det värsta är — menade han — att affairerne dans l'intérieur 

 lida; men då de öfriga gå väl, må man ända ropa hui-ra!" (-^/i, ^/s, 

 1%, 17, 1813.) 



-) L. G. v. Haartman t. d:o 5 apr. 1813. 



Bidrag t. känned. af Finh 



