519 



ryktet fram till akademin den frispråkige kanslerns om- 

 dömen om dem som med tiggerier om personliga fördelar 

 nalkades den nya öfverheten — omdömen, som icke voro 

 utan all tillämpning på det akademiska ståndet, ty i kon- 

 sistorii talrika hemställningar om understöd åt akademin 

 glömdes visst icke hänsynen till de enskilda ledamöternes 

 framtida fortkomst. Vid ett par tillfällen, då Armfelt 

 uppdrog åt konsistorium att genom särskilda anstalter 

 befordra landets allmänna bästa, fann han ock för godt att 

 mota en eventuell anhållan om understöd med erinran om 

 de rikliga förmåner akademin fått åtnjuta. ^) 



Armfelt skar dock icke alla öfver en kam. Väl torde 

 förebråelserna föi' tröghet och maklighet ha gällt lärar- 

 kåren i gemen, men för öfrigt gjorde Armfelt nog åt- 

 skillnad på personerna. Af någon anledning, som vi icke 

 känna, tyckes han fattat en särskild missti'o till prof. 

 Lagus, hvars tjänstenit och oegennyttiga sträfvanden han 

 ofta ifrågasatte, och äfven mot ett par af de yngsta pro- 

 fessorerne. Avellan, Fattenborg och Ahlstedt, utlät han 

 sig stundom på ett förklenande sätt. Att känslorna mot 

 den gamle Calonius icke kunde vara så synnerligen gynn- 

 samma, ha vi redan haft anledning omnämna. 2) Men till 



1) S. 377, 421. 



*) S. 220. — Ai-mfelt tyckes ägt i Abo några korrespondenter, 

 hvilka lämnade honom underrättelser om akademiska förhållanden 

 och därvid uttalade sig om dem på ett mindre förmånligt sätt. D. 5 apr. 

 1813 meddelade L. G. v. Haartinan prokansler, att kansler fått kännedom 

 om några anmärkningar, som gjorts med anledning af disputations- 

 tillstandet för "VV. Gr. Lagus, och han uppgaf, att prof. G. Gadolin vore 

 „à la tête för detta och annat skvaller". Senare berättade han, att 

 Armfelt oroades genom upprepade rapporter om att vederbörande i 

 Åbo sökte hindra och fördröja den ryska grammatiken. Till en bör- 



Nat. o. Folk, H. 69. 



