525 



till medlem af regeringen var grundadt, torde Armlelt 

 icke varit främmande för planen. Det är „en klok karl" 

 skref Armfelt om sin protegé till Ehrenström. ^) 



De svagheter Armfelt framhöll hos academici voro i 

 det hela intet annat än hvad han trodde sig finna inom 

 ämbetsvärlden i allmänhet och särskildt inom de centrala 

 värken i Abo.^j Enligt hans mening utöfvade också pla- 

 ceringen af de centrala ämbetsvärken i Abo ett mycket 

 ogynnsamt inflytande på lärare såväl som lärjungar. Med 

 glädje motsåg han därför den förändring till det bättre, som 

 skulle inträda efter det planerna på regeringens förflyttning- 

 till Helsingfors blifvit en värklighet. Idén till denna för- 

 ändring hade visserligen utgått från annat håll, men den 

 omfattades af Armfelt med sådan liflighet, att den gaf R, 

 H. Rehbinder anledning till det yttrandet, att beslutet om 

 förflyttningen tillkommit under Armfelts auspices och att 

 „hans namn kommer alltid att lysa på samma blad af 



1) Gr. Ladau t. J. Fr. Aminoff Vi^ aug. 1813, Armfelt t. Eliren- 

 ström Vi2 1813. 



-) Den '-"/in 1812 berättade Armfelt för landsh. C. Stjernvall, 

 att han öfverhopades med- pretentioner af folk utan allt slags för- 

 tjänst och att dessa protegerades af andra, hvilka ansågo det för en 

 caprice af honom att icke tillmötesgå anspråken. „Rätta begrepp 

 om skyldighet och förtjänst — menade Armfelt — borde en à part 

 profession vid akademin i Abo få befallning om att gifva i sine före- 

 läsningar." (Aminne saml.) — För Aminoff klagade Armfelt (^/^ 1812) 

 öfver den i landet rådande nepotismen och till Ehrenström skref han 

 '"/i 1813: „Från Finland är inga andra revenants-bons än suppliquer 

 af behöfvande el. som genom misshushållning äro det, pretentioner 

 af lathundar och de utmärktaste dagdrifvare, gräl af ämbetsmän och 

 missnöje af alla — således är den lyckan att finna sig à la tête 

 af detta lands affairer säkerl. en af de agréablaste och indräktigaste 

 af alla poster." 



Nat. o. Folk. H. 69. 



