528 



Såsom 'mau väl kunde förmoda, väckte det kejserl. 

 manifestet' mj'^cket missnöje inom Abo-samhälle, såväl 

 inom ämbets- som inom borgerliga kretsar, ocli man 

 gjorde sig under några år förhoppningar om att det miss- 

 bagiiga påbudet skulle återgå. På Armfelt, som ifrigt 

 påskyndade förberedelserna för påbudets realiserande, 

 värkade detta motstånd mycket irriterande och han utlät 

 sig i sina förtroliga meddelanden till J. A. Ehrenström, 

 G. Fr. Stjernvall o. a. med mycken bitterhet om „the Abo- 

 iters", „Abo-cabalens" intriger och oförstånd. Enligt hvad 

 det beställsamma ryktet, som äfven nådde Armfelt, hade 

 att förtälja, skulle också prokansler varit emot förändrin- 

 gen, och det talades om att han var betänkt på att ge- 

 nom personlig framställning hos kejsaren befrämja Abo- 

 boarnes önskningar. Då den tidigare nämnda deputationen 

 väntades till Petersburg sommaren 1814, skref Armfelt till 

 Ehrenström : „Mais, qui croyait que l'évêque d'Abo, aka- 

 demins procanceller, hitkommer med en mémoire mot huf- 

 vudstadens flyttning'? Ceci est scandaleux, si efîectivement 

 on m'a dit la vérité à cet égard." Och när deputationen 

 inställdes, förklarade han, att om biskopen det oaktadt 

 kom, skulle han dela samma öde som ,.tous les autres de- 

 mandeurs, qui est de pas voir l'empereur, trop occupé 

 pour donner des audiences particulières, à moins qu'elles 

 ne sont pas énoncées ou déterminées till hvad ändamål". 



olycka". „1 Åbo — hette det jiütiden 1812 — skall man hafva assembléer 

 och masquerader ; det är en stad, i hvilken man kan få öfvertygelsen 

 que les extrémités se touchent. — Stora anstalter och dåliga moyener 

 och där den sämsta esprit, som ges i världen, gjort, att både Tésprit 

 d'ordre et 1'ésprit de société äro bannlyste." Till Ehrenström ^^7» "/12 

 1812, »/i 1813 m. m. Härom s. 220; vidare Tegnér III: 352, 442. 



Bidrag: t. känned. af Fini-. 



