531 



stiska i detta hänseende voro de nyårshälsningar, dera kon- 

 sistorium — följande en gammal, men under Speranskys 

 tid inhiberad plägsed från svenska tiden — tillsände Arm- 

 felt vid de två årsskiften, som inföllo under hans kans- 

 lerstid. I dem möta vi de mest oförbehållsamma yttringar 

 af den vördnad konsistorium kände för sin högste ledare 

 såväl som af de hängifna, undersåtliga känslor, man 

 hyste för kejsarens person, och de välönskningar, man 

 egnade hans stora politiska företag. 



Den första nyårshälsningen afsändes de sista da- 

 garna af år 1812, vid en tidpunkt, då underrättelser er- 

 hållits om fransmännens nederlag i ßyssland och i Fin- 

 land tacksägelsegudstjänster firats — såsom det i rege- 

 ringens påbud hette — med anledning af de ryska hä- 

 rarnes fortfarande lysande segrar, rikets frälsning från 

 dess fiender och det lugn, som därigenom bereddes hela 

 världen. ') Med anknytning til! dessa för hela riket hug- 

 nesamma tidender yttrade sig konsistorium i följande, 

 förmodligen af prokansler formulerade éloge: 



„Då spåren af det snart till ända skridande året i 

 så många länders och folkslags annaler tecknats med blod 

 och lämnat efter sig de sorgligaste minnen af idel olyckor 

 och förstörelser, har Finlands lyckliga folk, under För- 

 synens mäktiga hägn och sin milde kejsares hulda och 

 välgörande styrelse, njutit det djupa lugn och den ostörda 

 sällhet, som intet annat land i världen kunnat berömma 

 sig af. 



I de brinnande lofoffer, i de tacksamma och hjär- 

 teliga välönskningar, hvarmed finska medborgare af alla 

 stånd och klasser vid det annalkande nya årsskiftet ned- 



1) Eeg. kons. t. konsist. «/i,, '7,., 1812, K. P. »/^ 1812,»/, 1813. 

 Nat. o. Folk, H. 69. 



