549 



de är o sa talrika som vårt och där h varje fakultet utgör 

 liksom sitt eget skrå med mycket précaira och obestämda 

 relationer till det hela." ^) 



Särskildt upphetsades sinnena af en tvistefråga rö- 

 rande de juridiska examina, hvilken pågick under större 

 delen af Armfelts kanslerstid. Från en dissensus mellan 

 tvenne professorer artade den sig till en allmän konsi- 

 storiell konflikt, hvilken satte två fakulteter, den juridiska 

 och den filosofiska, samt de redan nämnda meningsgrup- 

 perna, de äldres och de yngres, upp mot h varandra. 

 Denna på sin tid uppseendeväckande tvist erbjuder sitt 

 intresse icke su mycket för själfva sakens skull, ty med 

 god vilja hade den lätt kunnat ordnas, som emedan den 

 illustrerar de personliga förhållandena inom konsistorium 

 och emedan en af landets vid denna tid mest framstående 

 män innehade däri en af hufvudrollei'na. Som den där- 

 jämte kom att utöfva ett starkt inflytande på förhållandet 

 mellan konsistorium och dess högste styresman, tillåta vi 

 oss att något utförligare relatera densamma och att sär- 

 skildt dröja såväl vid de i konflikten agerande personer- 

 nas yttranden som vid de omdömen, till hvilka dessa 

 gåfvo anledning från kanslers sida. 



Med denna historia förhåll det sig på följande sätt. 



Vid slutet af höstterminen 1812, ett halft år efter 

 det Armfelt tillträdt kanslersämbetet, ärnacle juridiska fa- 

 kultetens dekanus, professorn och prokuratorn Calonius 

 anställa sedvanlig auskultant- eller hofrättsexamen med 

 nio studerande, hvilka efter föreskrifna preliminära förhör 

 — i teologi, logik, ekonomi, aritmetik, geometri och latin- 

 skrifninp; — förklarats af honom moffna att till nämnda 



1) Till Rehbinder 21 juni 1817. 

 Nat. o. Folk, H. 69. 



