560 



professor tillkommande rättigheter hade Calonius aldrig 

 sökt betaga honom. 



Gentemot prof. Lagus' loftal öfver de teoretiska 

 studierna framhöll Calonius, utan att vilja underkänna 

 deras betydelse, vikten af den praktiska tjänstgöringen 

 och inhämtandet af stilus curiae, hvarpâ det ofta ankom 

 vida mer „än att hafva lagt på minnet några grälaktiga, 

 halfmystiska distinktioner, som af ingen människa kunna 

 begripas"'. För öfrigt hade Calonius utgifvit sina vitsord 

 efter enhvars förtjänst; han hade icke haft för vana ,,hvar- 

 ken att slösa med beröm eller att med ilskefull hårdhet 

 vräka och lasta någon", som han ansett kunna med till- 

 hjälp af praktisk öfning blifva ,.ett nyttigt ämne, åtmin- 

 stone för de ringare sysslorne"'. — ,.Då nu herr professoren 

 — yttrade han vidare — icke vill foga sig till dessa idéer, 

 utan däremot söker att upphäfva all gammal inrättning 

 och göra sig enrådig. så framlyser det klarligen, hurule- 

 des han eftersträfvar att sätta sin vilja fram för lagen, 

 just under det han likväl, såsom alla andra nj^hetskrämare, 

 berömmer sig af sin laglydnad, af sin känsla utaf sin med- 

 borgerliga plikt och af sin värme för upplysning, hvaraf 

 jag dock härintill hos honom icke förmärkt något prof." 



Såsom väl förklarligt var. kände sig Calonius särskildt 

 indignerad al Lagus" insinuation att tillväxten af juris stu- 

 derande berodde på examinas lätthet. Han visste icke, om 

 det mer A-ar ilskan eller tanklösheten i sådant tal, som väckte 

 föruudi^an. Tillströmningen till fakulteten hade näml. sin 

 naturliga förklaring i tillkomsten af nya ämbetsvärk 

 och tjänster, först under Gustaf III och sedan efter sista 

 kriget, i Viborgs läns förening med det nyss eröfrade 

 Finland samt i den omständigheten, att upplösningen af 

 den finska krigsmakten spärrade vägen för dem, som an- 



Bidrao- t. känned. af Fini. 



