562 



memorial — vända mig emot min vederparts person, vé- 

 dergälla ondt med ondo? Nej! Min afsikt är, att utan 

 något afseende på våra af jord komna ephemeridiska in- 

 divid uer fästa mig endast vid den sak, hvarom oss emel- 

 lan fråga är väckt, liksom hörde Kon till en för oss h var- 

 dera alldeles främmande tidepunkt : viss om att denna hör 

 till de causae, hvilka enligt akademiske konstitutionernas 

 7:de cap. 8 § fordra en prolixior processus, att dess af 

 ampliss. consistorium beredda utgång skall, genom sitt 

 inflytande på förnuftsodling, reell upplysning vid detta 

 lärosäte, hafva en oberäknelig värkan på Finlands öden i 

 kommande tider." 



Fortsättningen gick i den höga stilen. I pompösa, 

 af välmening och öfvertygelse om sin åsikts ovederlägg- 

 lighet genomandade satser, dem Calonius skulle kallat 

 „grälaktiga, halfmystiska distinktioner", sökte Lagus i 

 främsta rummet bevisa nödvändigheten af att mota 

 „ogrundlighetens inbrytande ström", den rådande ytlighe- 

 ten och begäret att synas vara h vad man icke var. „Månne 

 ej människan — frågade Lagus — är hvad hon var: ehuru 

 såsom naturprodukt lik den materie, hvaraf hon är sam- 

 mansatt, orklös och trög, dock, såsom ett fritt och förnuf- 

 tigt väsende, mäktig och af sig själf uppfordrad att höja 

 sig upp till fullkomlighet i ett eller annat afseende, oak- 

 tadt de hinder, som uppkastas af den naturliga trögheten? 

 Och månne ej, till vinnande af denna sköna seger, något 

 yttre äfven alltid bidrog, en främmande hand, som göt 

 olja i den ädla elden, väckte människan till igenkännande 

 af sin egen kraft, sporrade henne till värksamhet?" Till 

 dessa medel hörde examina, hvilka afsågo att vara en 

 sporre för den kvicke ynglingen, men en anvisning för 

 den trögare att vända sig från studierna. Den akademiska 



Bidrag t. känned. af Fini. 



