569 



gonsin förr blifvit en passion hos vàr studerande ungdom 

 att med dålig underbyggnad och ythga kunskaper söka i 

 otid tränga sig in på tjänstevägen, fosterlandet och ined- 

 borgerligheten till fördärf och den forna solida ämbets- 

 mannaskickligheten till hån och uppenbar afsaknad". Han 

 motsatte sig icke en anhållan till kansler om förklaring 

 rörande de närmare detaljerna af författningarnas tillämp- 

 ning för framtiden, men om den med konsistorii utslag 

 missnöjde än kunde besvära sig hos kansler, önskade han 

 helst att saken måtte stanna inom konsistorium. Man 

 borde, menade han diplomatiskt medlande, såvidt möjligt 

 förskona kansler, „ h var s dyrbara tid bör sparas åt mång- 

 faldiga viktigare omsorger för akademins och det all- 

 männa bästa", från ett tvistemål af så föga uppbygglig 

 art; och därtill ännu var det önskligt, att „vi själfve sökte 

 sorgfälligt kasta slöjan öfver svagheter och misstag, dem 

 vi ogillat, men ej mäktat förebygga, åsidosätta sålunda 

 alla obehagliga minnen af det framfarna och se med lugna 

 blickar åt en framtid af ljusare hopp". 



Resultatet af de hetsiga och vidlyftiga öfverläggnin- 

 ningarna blef, att konsistorium i utslag, afgifvet den '^'^j-;, 

 men slutligen justeradt och dateradt den ' 'lo 1813, med 

 8 r. mot 7 förklarade sig böra afgifva utlåtande om tviste- 

 målet och därpå resolverade — med framhållande af 

 kongl. förordn. af 10/3 1749, Va 1^50 och ett k. br. ^4 

 1788 — att den omtvistade examen ovedersägligen borde 

 anses vara af konsistoriell natur och ställas under kon- 

 sistorii handhafvande och tillsyn samt att juris professor 

 icke ägde mer än moralium professor „någon uteslutande 

 rättighet att ensidigt bedöma" examina för inträde i rätte- 

 gångsvärken. Prof. Lagus förklarades förty „för allt åtal 

 och ansvar härutinnan af konsist. så mycket hellre frikal- 



Nat. o. Folk, H. 69. 



