571 



en del oegentligheter af formell art, till h vilka konsisto- 

 rium gjort sig skyldig, dels öfver den gjorda rättstolk- 

 ningen, som stred mot författningarna och en uråldrig 

 praxis. Såsom den till konsistorium ett år tidigare ställda 

 skrifvelsen, var ock denna hållen i en retlig ton och kryd- 

 dad af bittra insinuationer mot vederparten och hans med- 

 hållare. Calonius klagade först öfver att han, som under 

 50 års tjänstgöring vid akademin såsom sekreterare, do- 

 cens och professor aldrig kommit i delo med någon män- 

 niska eller behöft med en klagan falla akademins kansle- 

 rer till last, funnit sig, på sin lefnads afton, nödsakad 

 att anmäla en kollega för gensträfvighet att uppfylla sin 

 skyldighet. „Med den fullkomligaste förtröstan" hade han 

 väntat sig, att konsistorium genast skulle ailägsnat det 

 hinder prof. Lagus „så ganska obehörigen och emot all 

 vanlighet" rest för den påtänkta examen. Men i stället 

 hade konsistorium genom „onödig libellering" dragit ut 

 på afgörandet, förkastat besvärandens anhållan om att 

 målet, hvarmed prof. Lagus eftersträfvat att „försätta den 

 juridiska fakulteten antingen i en total inactivité eller åt- 

 minstone uti en ovillkorlig afhängighet af moralium pro- 

 fessorens ensidiga välbehag", måtte hänskjutas til] kanslers 

 högrättvisa afgörande och slutligen befriat Lagus från 

 att hörsamma dekani kallelse. Konsistorium hade bland 

 andra „besynnerligheter i preliminairerne och hufvudmå- 

 let" sökt gifva hela frågan, som rörde den akademiska 

 ämbetsutöf ningen, karaktären af en enskild tvist och visat 

 „fintlighet att uppsöka" allt, som kunnat lända besväran- 

 den till någon olägenhet. Efter att ha gifvit en snärt åt 

 Lagus' och hans medhållares „tanklösa och synbarligen 

 vrånga raisonnementer", dem minoriteten nogsamt bemött, 

 insinuerade Calonius vidare, att Lagus och konsistorium 



Nät. o. Folk, H. 69. 



