573 



från första tillträdet till sin nuvarande tjänst „förmätet 

 eftersträfvat". „Till vinnande däraf hafva alla hans steg- 

 varit riktade och i dem har han haft den lyckan att af 

 consistorii academici nuvarande pluralitet nitiskt under- 

 stödjas." Och Calonius slutade med att anhålla om att 

 kansler måtte, „högrättvisligen" upphäfvande konsistorii 

 utslag, „försätta saken i det skick, hvari den i stöd af 

 författningarne och en vedertagen uråldrig praxis sig be- 

 funnit", så att framtida stridigheter und vekos och hindren 

 för den studerande ungdomens „fortkomst och välfärd" 

 aflägsnades. Det var af denna anledning Calonius för- 

 väntade sig „nådgunstig bönhörelse", men det var tydligt, 

 att en gynnsam resolution måste på det högsta beröra 

 honom personligen. Och särskildt ur denna synpunkt 

 måste det te sig såsom en undersam ödets skickelse, att 

 samme man, som tjugu år tidigare varit med om att döma 

 Armfelt för landsförräderi, nu anhöll hos honom om en 

 åtgärd, som skulle upprätta hans anseende såsom lagtol- 

 kare och akademisk lärare.^) 



Från kansler sändes Calonii besvär i slutet af året 

 till konsistorium, som uppfordrades att afgifva eget utlå- 

 tande och inhämta Lagus' förklaring, ^j Denna förklaring, 

 som afgafs efter en kort betänketid, var oändligt vidlyftig 

 och åtföljdes af ett stort antal bilagor, som afsågo att 

 styrka de i skrifvelsen gjorda påståendena. 3) I ett patetiskt, 

 än undergifvet filosoferande, än dialektiskt polemiserande, 



') K. P. 1 febr. 1814 (renskr. o. konc). 



■") K. P. 10 jan. 1814 S 11—12. 



*) Inalles med utdr. från konstitutionerna (i svensk öfversättn.) 

 samt kgl. och andra förordn. m. m. inemot 1 72 liundratal sidor i 

 K. P. 1 febr. 1814 (renskr.). 



Nat. o. Folk, H. 69. 



