579 



Vidlyftigt ordades i konsistorii förklaring vidare om 

 moralium professors förhållande till juridiska fakulteten 

 och hans myndighet i afseende å förhöret. Med anslut- 

 ning till hvad som i konsistorium under öfverläggningarna 

 yttrats vidhöll konsistorium den uppfattningen, att mora- 

 lium professor borde, på samma sätt som tentatorerne i de 

 öfrip'a förhören, äp'a rätt till veto i sina ämnen, hvilkas 

 betydelse lagstiftaren framhållit genom att benämna dem 

 grundvetenskaper för all borgerlig lagfaren het. Konsi- 

 storium framhöll, hurusom de kunskapsstycken, lagstifta- 

 ren fordrade af inträdessökande till landets rättegångs- 

 värk, voro „alla af den nytta, den oumbärlighet och det 

 inbördes samband med hvarandra, att ej någon länk ur 

 denna så väl sammanfogade ked kan brytas eller uteslu- 

 tas utan att det hela däraf nödvändigt skall lida och sam- 

 manfalla och lagstiftarns stora ändamål med dessa exa- 

 mina sålunda alldeles förfelas och till intet göras". 



På samma sätt som prof. Lagus, fäste konsistorium 

 stor vikt vid att examinandern e, d. v. s. sakägandene, 

 icke anmält missnöje, utan rättat sig efter prof. Lagus' 

 välgrundade råd. Hade de klagat hos konsistorium, 

 skulle detta icke underlåtit att taga nödiga mått och 

 steg till prof. Lagi förpliktande att anställa förhöret. Att 

 till fromma för examinandernes studier ett uppskof med 

 det offentliga förhöret timat, var intet att klaga öfvei-, 

 ty om „uppehåll i ynglingarnes vanhgen brådskande fart 

 åt ämbetsmannavägen" stundom måste följa, så var detta 

 en välgärning både mot studenterne och det fädernesland, 

 som skulle bruka sig af deras tjänster. ,.Emot all slags 

 både moralisk och littéraire oduglighet bör nämligen vid 

 hvarje väl organiseradt universitet finnas ett veto till hin- 

 Nat o. Folk, H. 69. 



