585 



vägran att hörsamma dekani traditionell vordna, om också 

 ur författniugssynpunkt icke oomtvisteliga kallelse till 

 publik examen ursäktades af talet om det motbjudande i 

 att prostituera examinanderne genom en förestående 

 offentlig improbation, äfven om desse läto förmå sig att 

 icke öfverklaga hans „faderliga råd". Och ännu mindre 

 betydelse ägde de tillfälliga förhinder han därjämte åbe- 

 ropade, innan han ännu utvecklat sin „nya lära" om de 

 juridiska examinas konsistoriella natur. En föregående 

 vädjan till konsistorium, event, till kansler, hade för visso 

 vant på sin plats, innan oppositionen sattes i scen, äfven 

 om det steg Lagus tog var väl öfvertänkt och tillstyrktes 

 af män, „värme för allt sant, rätt och ädelt". Med viss 

 undran fäster man sig ock vid den tydliga obenägenhet 

 Lagus, i trots af öfvertygelsen om sin saks rättvisa, utta- 

 lade för eventualiteten af tvistemålets öfverlåtande till 

 kanslers prof ning. ^) 



Men också Calonius hade sin runda del i att konflik- 

 ten erhöll en så hetsig och allvarlig karaktär. Att han i sina 

 skrifvelser lät sig komma till last oanständiga och nedsät- 

 tande uttryck om sin vederpart och dennes „medhållare" 

 inom konsistorium, är uppenbart, och helt visst var han 

 ännu mindre än Lagus böjd för att frångå sin uppfattning, 

 som han under en mer än trettioårig lärarvärksamhet 

 tillämpat. Af en del uttalanden från denna tid kunna vi 

 ock sluta till, att Calonius, i trots af den vördnad han 



') Höo-st tvifvelaktig- var också Lagus' åtgärd att förvägra en 

 af examinanderne tillträde till tentamen, emedan hans intyg i mate- 

 matik var otillfredsställande. Den frågan hade tillkommit fakulteten 

 1. konsistorium. Att Lagus' „faderliga råd" till de improberade att 

 finna sig i uppskofvet icke var utan sin tillsats af pondus, framgick 

 af hans första förklaringar. 



Nat. o. Folk, H. 69. 



