586 



åtnjöt på grund af sin ålder och sin stora duglighet, var 

 känd för själfrådighet, häftighet och obenägenhet att rätta 

 sig efter andras meningar. I ett par skrifvelser af år 

 1803 till Tengström, nyss blifven prokansler, förargade 

 sig kansler, grelVe Wachtmeister öfver att Calonius i en 

 befordringsfråga uppträdt ..groft, ensidigt och ohyfsadt". 

 „Oaktadt den rättvisa jag är honom skyldig för sin känne- 

 dom och förtjänst uti sin vetenskap — yttrade kansler — 

 är han advokat och chicaneur samt allmänt känd för sina 

 capricer och sina grofva plumpheter." Saken kunde för 

 denna gång h vila för att icke gifva Calonius tillfälle tdl vi- 

 dare ovettigheter, men förgick han sig åter mot prokansler 

 och konsistorium, lofvade kansler tilldela honom behörig 

 näpstJ) Då under tiden för Borgå landtdag Calonii utlå- 

 tande inhämtades rörande den blifvande regeringen, ytt- 

 rade rektor G. E. Haartman, som ju var af en helt annan 

 natur, i bref till Tengström om Calonius: ,.Att hans styl 

 ibland är för sträf, det känna vi af gammalt." Enligt Haart- 

 mans mening borde till justitiekansler utnämnas gubben 

 Calonius, „som i regeringen vore kanske allt för oförlik- 

 1ig, men då han i nämnde egenskap finge bullra ut, oftast 

 ganska nyttig". 2) ^ Med tanke på det allt omfattande nit 

 Calonius därefter såsom prokurator utvecklade, yttrade 

 frih. Rehbinder, som en tid tjänt under honom, att i 

 prokuratorsexpeditionen ingen annan kunde utöfva någon 

 nämnvärd värksamhet så länge värket styrdes af „den ju- 

 ridiske patriarken"."^) 



') Wachtmeister t. J. Tengström 11 nov., 30 dec. 1803. Kansler 

 tyckes dock funnit, att det äfven tir motpartens synpunkt var bäst 

 att icke röra vid saken. 



«) TiU Tengström »/j 1809. 



3) Castrén, Skildr. s. 350. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



