587 



Med skäl kunde således om den pågående tvistefrå- 

 gan sägas, att felet låg på flera håll. I ett voro dock alla 

 parter ense: med större eller mindre tillförsikt väntade de 

 sig att hos kansler vinna seger för sin uppfattning, att 

 författningsenlig och uråldrig praxis vid de juridiska exa- 

 mina skulle äter komma till heders. 



Med stigande liarm och lifligt ogillande följde Arm- 

 felt osämjan vid akademin, om hvars förlopp han under- 

 rättades genom enskilda meddelanden, innan de digra 

 handlingarna i „tvistemålet" kommo honom till haoda. 

 Några särskilda sympatier för Calonius hyste han icke 

 och om riktigheten af dennes sak var han icke fullt öf- 

 vertygad, men från första början riktades hans förtrytelse 

 mot Lagus och de yngste professorerne, om hvilka han, 

 såsom vi känna, redan tidigare erhållit och uttalat en 

 mindre förmånlig uppfattning. Till landshöfding C. Stjern- 

 vall i Viborg yttrade han kort efter det tvisten tagit sin 

 början, att han fann „uppträdet vid akademin'' högst oan- 

 ständigt och att Lagus var förtjänt af näpst, ,.ty det går 

 ej an — menade han — att så glömma alla former och 

 all anständighet i samhället". \) På sommaren, då kon- 

 sistorium afgifvit sin resolution, förklarade han för pro- 

 kansler, att „det var tid på att det ledsamma gräl, som 

 occaperat publiquen och hvilket aldrig bort existera inom 

 akademin, fått ett slags formel, slut i konsistorium". Han 

 kunde aldrig komma „från den öfvertygelsen att profes- 

 sor Lagus har tort åtminstone i procedén, och som han 



*) D. 5 Jan. 1813. Àniinne saml. 

 Nat. o. Folk, H. 69. 



