588 



allmännel. ej är ansedd som en man, pa hvilken icke 

 interesset och penningen värkar hniVudsakel., hade han 

 bort för sin och akademins ära mindre provoquera opi- 

 nionens skrik". I sjäifva principfrågan var Armfelt ense 

 med prof. Wallenius. „VisserL önskar jag — fortsatte 

 Armfelt — att en grundeL och väl bildad ungdom skall 

 från akademins examina vara väl beredde att ingå i affai- 

 rerne, men aldrig att examens beviset el. lättheten att 

 framträda på scenen skall détermineras efter den erkänsla, 

 som flyter till examinatorn utur den studerandes pung. 

 — Vore känslor, som borde öfvergå en låg vinnings lyst- 

 nad, möjel. att framkalla, så vore för Abo akademin momen- 

 ten inne, då kejsarns munificence satt herrar professorer 

 öfver behofvet utaf all prejning, ty Finlands fattige stu- 

 derande kunna ej gifva utan på magens el. klädselns be- 

 kostnad. — Men jag vet, att detta ämnet är farligt att 

 röra vid, och nämner det blott en passant för en man, 

 som förenar med ett högre sätt att se en fullkoml. känne- 

 dom af de små moyens, som vare ynglingar hafva att 

 draga sig fram på den bana de skole gå, om de öfver- 

 gifva plogen." i) 



Efter detta yttrande, som tydde på en skef upp- 

 fattning af tvistefrågan och innehöll obevisade tillvi- 

 telser, återkom i^rmfelt till samma sak mot slutet af 

 året, då han fått tillfälle att taga kännedom af båda par- 

 ternas uttalanden. „Jag håller nu på — skref han den 

 4 dec. 1813 till Tengström — med att genomgå de acta, 

 som grälet emellan st. rådet Calonius och professor Lagus 

 producerat. Jag vill tills vidare suspendera mitt omdöme 

 om fonden af saken, som värkel. har flere betänkel. sidor, 



') D. >»/.,3 juli. 1813. 



Bidrag t. kännecl. af Fiul. 



