594 



— att det någonsin varit fråga om att afsätta Lagus; 

 uppå hvacl skäl sådant skulle ske, kan jag icke inse. 

 Emellertid nekar jag icke, det jag önskade, att det hade 

 kunnat värkställas. Jag anser det för ganska olyckligt, 

 icke allenast för akademin speciellt, utan för hela sam- 

 hället, att någon anledning icke finnes uti författningarne 

 att afsätta eller åtminstone för någon tid suspendera en 

 ämbetsman, som, stödjande sig på sitt medhåll, uppenbar- 

 ligen leker med öfverhetliga författningar. Jag erkänner 

 visserligen förträffligheten af den grundsats, att vi icke 

 själfve skola gifva anledning till att kullkasta eller att 

 göra intrång uti vår af kejsaren stadfästade konstitution. 

 Men är icke det ett fel uti denna konstitution, att lagbry- 

 taren skall stadna utan ansvar, att någon enskilt utan 

 näpst skall våga förklara eller rättare sagdt vränga en af 

 öfverheten utfärdad förordning. Sådant är Lagi förhål- 

 lande; af denna öfvertygelse blir jag alltid. Att den för 

 öfrigt icke kan hafva någon influence på saken, torde jag 

 icke behöfva säga. Excellensen är icke, som Farbror 

 nogsamt vet, en man, som låter sina underhafvande göra 

 intrång på hans öfvertygelse. Och skulle han äfven vara 

 det, så försäkrar jag, att det icke är mitt sätt att uti 

 någon sak göra honom propositioner. Olyckligtvis vet 

 jag alltför väl, att man tror motsatsen; men det är icke 

 första gången man misskänner des hommes en place. La- 

 gus kan således vara trygg, att det yttrande jag haft för 

 Farbror om dess afsättande icke skall hafva några suiter!" 



Alla tecken tydde sålunda på att en storm var i 

 antågande. Och den uteblef icke. Den 5 maj 1814 g. st. 

 var Armfelt slutligen, efter mycket begrundande, färdig 



Bidrag- t. känned. af Fini. 



