610 



3 famnar under jorden. Och litet senare yttrade han: „Ma 

 position me paraît de jour en jour [plus] infortunée, que 

 je ne puis comprendre, pourquoi la Providence s'est plût à 

 prolonger mes maïax gratuitement. Mais chaque mortel a 

 assez de sa propre douleur, la sienne lui suffit." i) 



Aret 1814 bief för Armfelt ett år af fortsatt svårt 

 lidande, afbrutet endast af korta hvilotider. I korrespon- 

 densen med Ehrenström kunna vi så godt som dag' 

 för dag följa med sjukdomens förlopp och med skift- 

 ningarna af tröstlöshet och hopp i patientens spän- 

 stiga sinne. „Ma faiblesse est extrême", „toujours la 

 même faiblesse", „rätt nu mistar jag hopp och tåla- 

 mod", sjuk „så att jag stundtals håller på att mista för- 

 ståndet", „det ser ut som om jag vore confisquerad för 

 alltid och utan hopp till rétablissement", — sådana och 

 liknande uttryck återkomma jämt och ständigt. Stun- 

 dom måste Armfelt af trötthet afbrj^ta brefven, som han 

 tidtals skref halfliggande, och öfverlåta åt sin grefvinna 

 att komplettera bulletinerna. Tillståndet förvärrades ge- 

 nom Petersburgs råa klimat samt till följd af oron för 

 det stora krigets slutliga utgång, för kejsarens öde och de 

 finska „affairerna". Till dessa „chagriner" kommo ännu 

 förargelser öfver tråkiga nyheter från hemlandet, som 

 satte Armfelts känslor i svallning, och icke minst rän- 

 kerna af de mot Finland afvogt sinnade intrigörer, hvilka 

 från första början motarbetat hans inflytande. Men den 

 „constitution de fer" han ägt, den ovanliga viljestyrkan 

 och det stora intresset för världshändelsernas gång höllo 

 modet uppe och gåfvo kraft att bära lidandena och omsor- 

 gerna. Sedan planen att låta transportera sig till Aminne 



^) Den 30 nov. ]813, 5 jan. 1814. 



Biflrag- t. känned. af Fini. 



