613 



felts svaghetstillstånd: „Jag fruktar, att det obehagliga 

 läge, hvari vi här sedan längre tid tillbaka befinna oss, 

 värkat äfven på hans själskrafter och minskat den lifliga 

 värksamhet, som förr utmärkte honom."' Efter nyåret, 

 då faran var öfver, yttrade han sig: „Det allra värsta, 

 som kunnat hända, hade väl varit att nu, under närva- 

 rande omständigheter, förlora honom. Yår Herre har nå- 

 dehgen bevarat oss för denna olycka och det ger mig 

 hopp, att framtiden ännu en gång skall godtgöra allt det 

 förflutna." „Gud late oss icke förlora honom", skref Wal- 

 leen på våren, och midsommartiden förklarade han pessi- 

 mistiskt: „G-refve Armfelt har åter varit ganska sjuk, 



men är nu lyckligtvis på bättringen och utom all fara. 

 Jag fruktar dock, att hans hälsa aldrig mer kommer att 

 rätt stadga sig, hvilket äfven i afseende å våra finska 

 affairer vore högst bedröfligt." i) 



Walleens farhågor delades af hans efterträdare i 

 kanslerssekreterareämbetet. Med den reservation i lynnet 

 och sättet att uttrycka sig, som utmärkte v. Haartman, 

 talade denne i sina bref till Tenoström om eventualiteten 



1) Den ^Vi-i 1813, '^j^, ■''!., ^s/^ J814. Stjemv.-Wall. saml. — 

 I samma anda uttryckte sig E. H. Rehbinder. Från sin egendom 

 Viksberg skref han den ^"/e 1814 till Ehrenström: „La maladie ac- 

 croissante du comte d' Armfelt m'alarme et me cause des soucis incroy- 

 ables. — — — Sa mort sera peut-être toujours un malheur pour la 

 Finlande, mais surtout si elle aura lieu avant l'arrivée de l'empereur. 

 Quel vaste champ ne serait pas ouvert à nos petits intriguants, tou- 

 jours prêts à saisir la première occasion pour se faire valoir et pour 

 faire valoir leurs petits intérêts au préjudice de lïntérêt général. 

 Notre position est déjà critique, et un tel malheur achèverait de la 

 rendre incalculable." Ehrenstr. saml. 



Nat. o. Folk, H. 69. 



