637 



i vackra och vältaliga, om ock af hänsynen till tidernas 

 ■och relationernas förändrade skick tydligt påvärkade ord. 

 ..Ibland de lysande namn — så började konsistorium 

 sin skrifvelse — A bo akademis kanslers längd till efter- 

 världens minne bevarar, fanns ett, som, i fulla 15 år och 

 därutöfver med akademin införlifvadt och genom ömhe- 

 tens hela tillgifvenhet fästadt vid dess öden, syntes lofva 

 att ännu länge göra hennes gagn och hennes ära och ej 

 förr än vid sitt försvinnande från jorden blifva osynligt 

 i hennes häfder eller låta henne pröfva förlusten af en 

 tacksamt njuten sällhet. Tidehvarfvets händelser, så rika 

 på stora f'öi'ändringar, hafva äfven gjort detta hopp till intet, 

 upplöst banden, icke mellan döde, utan mellan lefvande 

 och skiljt akademin vid en styresman, af hvars grann- 

 synta urskillning, varma nit och outtrötteliga värksamhet 

 hon under sednast öfverståndna tidskifte hämtat anseende, 

 förkofran och båtnad. 



lycklig att kittills njuta skydd ocli ro, men akademin och. dess med- 

 lemmar kunna i synnerhet gratiilera sig af den oskattbara förmån att 

 midt under krigsbullret hafva ostörde fått idka sina öfningar, blifva 

 bibehållna vid sina gamla privilegier och äfven fortfara med den ny- 

 byggnad, denna lärosätets prydnad, som i evärdeliga tider skall på- 

 minna eftervärlden om vår lycka att hafva haft E. Exo. till vår 

 skyddsherre." T trots af „detta stora vedermäle af H. Kejserl. 

 ryska majestäts och dess herrar generalers upplysta nit ocb ömma 

 omvårdnad om vetenskaperna" hyste dock akademin „den innerli- 

 gaste längtan, att ännu få röna E. Exc:s deltagande uti vår välgång 

 och att ännu såsom barn för vår huldaste fader få öppenhjärtigt 

 framte våra känslor af odödlig vördnad". Huruvida ett bref af detta 

 innehåll, som nogsamt kunde genomgå den ryska censuren, värkligen 

 afsändes, kunna vi emellertid betvifla. (Brefvet meddeladt mig af 

 senator E. Hjelt.) 



:Nat. o. Folk, H. 69. 



