642 



taga grefvens porträtt, „som uppsatt vid sidan af Bralae 

 ocli Tessin skulle i dess nya sessionssal utgöra en så kär 

 som lysande prydnad". ^) 



Konsistorii anhållan besvarades efter önskan. Den 

 uppfattades af Wachtmeister såsom en heder, hvilken 

 ökade den tacksamma erkänsla han på ilerfaldigt sätt var 

 akademin skyldig. „Att få en plats uti akademins audi- 

 torium jämte så förtjänta män som en Brahe och Tessin 

 — skref grefven — är en heder långt öfver mina för- 

 tjänster och den jag önskat med tiden kunnat göra mig 

 förtjänt utaf, om — omständigheterna tillåtit mig att 

 med utöfningen af mitt kanslersämbete få fortfara."' Då 

 nu ödet skilt och aiiägsnat grefven från deltagande i 

 konsistorii arbeten, skulle emellertid ..hvarken tid ej hel- 

 ler aflägsenhet någonsin kunna värka till förändring uti 

 de känslor af vänskap, aktning och tillgifvenhet", som 

 han hyste för dess medlemmar. 2) 



Porträttet anlände sommaren 1811 och gaf helt na- 

 turligt anledning till ett nytt utflöde af den akademiska 

 retoriken. ^) I tacksägelsebrefvet, som författades af Fran- 

 zén och tyckes varit den sista af honom undertecknade 

 konsistoriella skrifvelse, berättades, att porträttets inbä- 

 rande i konsistoriirummet under pågående session gjort 

 på de närvarande „ett så rörande som öfverraskande in- 

 tryck". Man trodde sig för ett ögonbHck se sin forna 



1) K. P. o. K. E. 20 sept. 1810. 



-) Wachtmeister t. konsist. 24 uoy. 1810. 



3) K. P. 17 juli, 1 atig. 1811. Porträttet (enl. P. A. Wilhelms- 

 sons uppgift t. Tengström -Vg 18tl „en fidel copie" efter Breda) 

 skulle fä sin plats i consistorii maj oris sessionsrum, när detta blef 

 färdigt. 



Bidrag t. känned. af Pinl. 



