676 



På våren 1814 ]'apporterade han till Tengström, att han 

 intagit middag hos' grefven, då samtalet helt naturligt 

 fallit på akademin. ..Gubben är mycket smickrad af kon- 

 sistorii attention för honom" — ski-ef v. Haartman; „den 

 kontrasterar i så hög grad med den conduite man här 

 iakttager vis-à-vis gubben, att han ej annat kan än anse 



den uppriktig. — Om gubben dog, skulle akademin 



och vårt land i allmänhet göra en oersättlig förlust. Hans 

 nit och välvilja äro öfver all beskrifning. Jag har haft 

 tillfälle att öfvertyga mig därom. Äfven allmänheten skall 

 snart få erfara det." — „Jag anser det för en värkelig lycka 

 — tillade v. Haartman för egen del — då jag renouvel- 

 lerade hans bekantskap, och jag hoppas någon gång kunna 

 bevisa, att jag ej härutinnan handlar som egoist." Ett 

 par veckor efteråt kände sig v. Haartman ånyo manad att 

 loforda grefvens ..attention". „Som Farbror själf varit i 

 tillfälle att erfara — skref han till Tengström — är grefve 

 Roumänzow den allra artigaste och agréablaste sällskaps- 

 människa. Man kunde således ej vänta annat än att hans bref 

 till konsistorium skulle vara obhgeant, då därtill kommer, 

 att han hyser höga begrepp om Abo akademi och dess 

 lärares förtjänster. Dessa sednare kommer han snart att 

 sätta på prof; måtte han då komma att erfara att aka- 

 demins lysande epok ej ännu är alldeles förbi." ^) 



Fann den unge kanslerssekreteraren, hvilken numera 

 fungerade såsom en förmedlare mellan konsistorium och 

 grefve Eumjanzow, den sistnämndes tillgifvenhet för aka- 

 demin ovedersäglig, så voro hans egna känslor för den 

 ädle grefven icke mindre obeskrifliga. Till sin glädje kunde 

 han också meddela, att hans uppfattning om nyttan för 



^) v. Haartman till Tengström 16 maj. 3 jnni, 15 juli 1814. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



