683 



kort tid efter det täflingsprojektet blifvit meddeladt kon- 

 sistorium, underrättelse anlände om grefve Armfelts från- 

 fälle, riktades inom konsistorium tankarna på grefve Rum- 

 janzow såsom den blifvande efterträdaren, och då vid sam- 

 manträde den 18 oktober 1814 konsistorium, efter erkål- 

 len högvederbörlig uppmaning, skred till kanslersval, för- 

 enade sig samtliga ledamöter om att hos kejsaren i öd- 

 mjukhet hemställa om det höga ämbetets öfverlåtande åt 

 grefven. I konsistorii underd. hemställan af samma dag 

 uttalades om honom de smickrande orden, att han var 

 „en herre, som ej blott genom sin börd och den höga 

 plats han i staten innehar, utan tillika och fastare genom 

 sina lysande egenskaper både såsom statsman och veten- 

 skapsidkare, sin varma och oskrymtade tillgifvenhet för 

 E. K. M:t och fosterlandet och sin äfven mot detta läro- 

 säte redan flerfaldigt ådagalagda ynnestfulla välvilja för- 

 värfvat sig den ostridigaste rätt till allas vår uppriktiga 

 vördnad och lifligaste tacksamhet.". 



Det var en alldeles osedvanlig opinionsyttring från 

 konsistorii sida, en hyllning, som därförinnan icke egnats 

 en rysk medborgare — ty Speransky, ehuru eftersträfvad, 

 hade icke blifvit vald — och som efteråt aldrig blifvit 

 upprepad. Och att den kom till stånd, hade till god del, 

 om också icke uteslutande, sin förklaring i de föregående 

 årens courtoisie mellan consistorium academicum och den 

 för sina litterära böjelser kanske mer än för sin stats- 

 mannabegåfning estimerade rikskanslern, h var s namn ännu 

 några år framå^t kom att figurera i kejserliga Abo aka- 

 demis historia. 



