13 



Komma vi så till kloakerna N:ris 29 och 37, båda hörande 

 till stadens största och utmynnande på var sin sida om Bro- 

 bergshamnen, där vattnet blir starkt förorenat, men på grund 

 av den öppna vägen österut röner rätt snabb omsättning. 

 I Tölöviken utmynna numera endast en medelstor och två 

 mindre kloaker, men föroreningen härstädes likasom i Djurgårds- 

 och Kaisaniemivikarna blir dock betydande, till stor del beroende 

 på det förorenade vattnet i Brobergshamnen, som vid stigande 

 vattenstånd drager sig åt W under Långa bron, in i de sist- 

 nämnda vikarna. Vid Sörnäs strandväg utmynna fyra mindre 

 och en mycket stor kloak (N:o 42), alla med öppet läge, vari- 

 genom föroreningen icke blir alltför påfallande. Slutligen finnas 

 tre mindre kloaker i viken mellan Hermanstad och Maj stad. 



En mindre del av det förorenade vattnet härrör från kloa- 

 kerna på Brandö och Sveaborg, från öppna diken (t. ex. i bott- 

 nen av Tölöviken, i Sörnäs och på Drumsö), från avfallsrännor 

 och vid vattnet uppförda avträden (t. ex. vid början av bron 

 till Brandö år 1919) samt i någon mån från Vanda å, som flyter 

 genom bl. a. Baggböle och Åggelby samhällen och här emotta- 

 ger gödselvatten från åkerdikena jämte annat avfallsvatten. 

 Härtill kommer den orenlighet, som direkte genom regnvattnet 

 nedspolas från torg och gator, kajer och stränder, ävensom av- 

 fallet från talrika i hamnarna liggande fartyg m. m. 



Med hänsyn till föroreningens omfattning hänvisas till Havs- 

 forskningsinstitutets skrift N:o 11, sid. 27, där spillvattenkvan- 

 titeten för år 1915 beräknas till 0.35 m 3 per sekund, vilket mot- 

 svarar c. 30,000 m 3 per dygn och c. 11 millioner m 3 per år. 

 Vidare framgår ur i manuskript föreliggande kemiska under- 

 sökningar av kloakvattnet, som utförts av Bergman åren 

 1916 — 1919, att mängden föroreningar i kloakvattnet (avdunst- 

 nings återstoden) utgör 1 kg per m 3 , därav O.43 kg organiska 

 ämnen. Detta blir c. 4.7 millioner kg organiska ämnen per år. 



I en avhandling av år 1920 framhåller K. Buch (sid. 12), 

 att den normala ammoniakhalten i öppna havet ungefärligen 

 ligger mellan 0.01 och 0.05 mg per liter. Högre värden förekomma 

 blott undantagsvis, och värden över 0.1 tyda med säkerhet på 

 lokal förorening. Upplysande äro hans studier över Helsingfors- 

 området, där värdena i allmänhet voro låga som i öppna havet 



Nat. o. Folk, H. 80,N:o 3. 



