17 



porna, där man fann oljiga fläckar och kände en intensiv 

 petroleumlukt. 



Genom vinden föres från staden damm och avfall även till 

 stränderna. Mångenstädes pågå utfyllningsarbeten, som för- 

 orsaka stark förorening, och ofta tillföres stranden kvävegöd- 

 ning direkte genom människan. 



Vegetationen påverkas i hög grad av denna omfattande för- 

 orening. På klipporna ser man tvinande, delvis söndersmulade 

 lavar eller rester av lavkolonier och ofta torna ytor, i synnerhet 

 närmast vattnet. På klipporna vid Djurgårdsviken växte ännu 

 i slutet av 1890-talet Lecanora prosechoidiza, vilken nu, c. 23 

 år senare, förgäves här eftersökes. På kajmurarnas och de 

 utfyllda strändernas stenar har ingenstädes inom hamnområdet 

 anträffats lavar; först borta på en oberörd del av Drumsö ha 

 sådana iakttagits på tidigare vegetätionsfria ytor på stenar, 

 som erhållits genom sprängning (beskr. 113). Endast två av 

 de iakttagna strandlavarna gynnas av föroreningen: Squama- 

 ria saxicola och S. *albomarginata, vilka kunna betraktas såsom 

 svagt mesosaproba. 



På stränder med löst material växa Sonchus arvensis och i 

 själva strandbranten Tanacetum vulgare, vilka båda trivas även 

 på avstånd från stranden, den förra på odlingar och avskrädes- 

 högar, den senare på gårdsplaner, etc. — Flere indifferenta arter 

 torde finnas i strandängarna, vilka dock icke närmare under- 

 sökts. 



Det ligger nära till hands att betrakta områdets arter icke 

 endast i avseende å deras förhållande till föroreningen, utan 

 även ur en annan synpunkt, med hänsyn till den mänskliga 

 kulturens betydelse för deras förekomst och utbredning. Med 

 tillämpning av den terminologi, som Linkola (sid. 238 o. följ.) 

 för undersökningar i samma syfte utarbetat i anslutning till 

 Simmons, Thellung och Rikli, finner man, att flertalet av 

 ovan uppräknade saproba arter utgöres av apofyter, arter 

 som. finnas ute i skärgården på »naturligt» förorenade ställen 

 och i Helsingfors-området tack vare de gynnsamma förhållan- 

 den den mänskliga bosättningen skapat få tillfälle till mass- 

 utveckling. Anthropochora äro möjligen några småbakterier 

 och Mucor sp.; om vars utbredning man ej vet något. 



Nat. o. Folk, H. 80, N:o 3. 2 



