20 



fjärden vettande stränderna äro oligosaproba, de mot Norra 

 hamnen vettande mesosaproba, varav med beaktande av förhål- 

 landena vid stadsstranden framgår, att Norra hamnen såsom 

 helhet betraktad är i högre grad förorenad än Kronbergsfjärden. 



Strandregioner. Med strandområdet eller stranden förstås 

 här hela det område, som är underkastat inflytande av låg- 

 och högvatten, vågsvall och vågstänk, såväl under som över 

 vattenytan. Det är enbart inom detta område, som förelig- 

 gande undersökning utförts, och speciellt inom dess mellersta 

 delar, amfibieregionen, som tidtals ligger under, tidtals ovanför 

 vattenlinjen. 



Inom strandområdet sker övergången från vatten till luft 

 såsom medium med åtföljande vittgående förändringar i vill- 

 koren för växternas liv. Här finnas flere, från varandra av- 

 vikande topografiska bälten i tät följd i vertikal riktning. För 

 motsvarande bälten på skilda ställen och i skilda trakter kan 

 med fördel användas en gemensam terminologi, som emellertid, 

 för ernående av en enhetlig grundval för jämförelser, bör hän- 

 föras till avståndet från vattenytan, medan övriga faktorer i 

 hög grad växla. 



Även växtarter och associationer ordna sig i bälten, men 

 icke enbart med hänsyn till avståndet från vattenytan, utan 

 samtidigt i anslutning till övriga villkor. Härav följer, att 

 samma art eller association icke alltid behöver uppträda inom 

 samma topografiska bälte, något som ständigt bekräftas av 

 den empiriska undersökningen. Saken synes självklar, men 

 icke desto mindre ha flere författare, i synnerhet tidigare algo- 

 loger, dragit, såsom de trott, topografiska gränser på grund av 

 växtassociationernas utbredning och i olika trakter förlagt 

 gränserna på olika djup allteftersom ifrågavarande associatio- 

 ner uppträtt. Tidigast torde denna inkonsekvens framhållits 

 av Svedelius i hans »Studier öfver Östersjöns hafsalgflora» 

 (Akad. afh., Upsala 1907), senare har den påpekats av Ser- 

 nander och nyligen med eftertryck av Sjöstedt. 



Närmast i anslutning till Sernander särskiljas här den 

 sublitorala, litorala, supralitorala och supramarina regionen. 

 Den litorala regionen definieras av Sernander (1917 sid. 109) 

 såsom »den periodiskt blottlagda havsbottnen, från vilken vatt- 



Bidrag t. hänued. af Fini. 



