22 



Uti Ingå socken, likaledes i W Nyland, har Brenner (1916 

 och 1921) iakttagit motsvarande regioner. Han har emellertid 

 indragit supralitoralen i sin litoral, vilken han uppdelar i tre 

 bälten: subsalin, salin (på exponerad kust lika med svallbäitet) 

 och suprasalin (stänkbältet och en del av gränsbältet). Vad 

 där ovan är kallar han supralitoral , vilken är liktydig med nedre 

 delen av Sernanders och författarens supramarina region 

 (i sitt arbete av år 1917 har Sern and er belagt denna del med 

 ett särskilt namn, epilitoralen). Tydligt framstår denna Bren- 

 ners indelning a fig. sid. 182 i Bot. Notiser 1916. 



Sitt förslag till omställning och ny namngivning stöder 

 Brenner på antagandet av en uppåt kontinuerligt förminskad, 

 städse likartad inverkan av havsvattnet, en regelbundenhet, 

 som icke torde i verkligheten förefinnas, ty dels torde den 

 intensitet med vilken faktorerna verka förändras mer språng- 

 vis, och dels är man väl icke berättigad att utan vidare likställa 

 den under längre tidsperioder verkande submersionen med våg- 

 svallets och stänkets intermittenta inverkan. Eller, med andra 

 ord, övre gränsen för Brenners litoral är knappast mera, 

 snarare mindre utpräglad än den inom denna liggande grän- 

 sen mellan övriga författares litoral och supralitoral, om vilken 

 gräns t. o. m. Brenner själv säger (1916 sid. 175), att den 

 mestadels är skarp. Närmare undersökningar rörande själva 

 faktorerna vore för ett säkert avgörande av nöden; för när- 

 varande kan jag icke finna något företräde hos den föreslagna 

 omställningen. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



