32 



Ph. corium och Ph. tenue, vilka var för sig eller två tillsammans 

 uppträda i stor ymnighet och bilda en tät och seg, i torka mera 

 spröd, ett par tre mm tjock, hudartad skorpa eller överdrag 

 på jordpartiklarna i klippspringor, mellan strändernas stenar, 

 på öppna fläckar i havsstrandängens yttre delar eller någon 

 gång på själva stenarna, vanligtvis i svall- eller stänkbältet. 

 Någon gång är Calothrix scopulorum inblandad, såväl på sten 

 som på jord. Associationen intager relativt små fläckar; den 

 är antecknad från Gräsviken, Brandö, klippa mellan Brandö 

 och Härtonäs, stranden av Djurgårdsviken (okt. 1921), Hög- 

 holmen (beskr. 17, 82, 93, 97). Det är samma association 

 förf. tidigare beskrivit (1914 sid. 63 — 64) från havsbandets 

 klippor i Tvärminne, blott med den skillnad, att Phorm. auc- 

 tumnale i Helsingfors-området är allmännare och rikligare, ty- 

 dande på en högre föroreningsgrad, alltså en mesosaprob variant 

 av associationen i fråga. 



14. Associationen av Enteromorpha cri- 

 nita utan beläggning ( Enteromorphetum obsen re- 

 viride) . Består av 1 — 5 dm lång, mättat mörkgrön Ent. crinita, 

 såväl den fingreniga huvudformen som den något grövre ß 

 procea-rramulifera och den ogrenade y linzaeformis, den först- 

 nämnda närmast vattenbrynet, de båda senare regelbundet på 

 något större djup och ofta t. o. m. gruppvis på c. 0.5 m avstånd 

 från vattenbrynets Enter omorpha-i a,nd (Långbrokajen), alla i 

 täta (7 — 8), dels rena bestånd, dels med sparsam inblandning 

 av kortvuxen och relativt fågrenig Clodophora glomerata och 

 sällsynt Ent. tubulosa eller lös, vinddriven och intrasslad Ecto- 

 carpus. Det för hamnområdet i hög grad kännetecknande övre 

 Enteromorpha-hältet når en vertikal utsträckning av 2 — 6 dm 

 och utbreder sig i betydande grad i horisontal riktning på mer 

 långsluttande ställen, vilket speciellt tydligt kan iakttagas bl. a. 

 på Munkholmens jämnslipade klippstränder. På långgrunda, 

 steniga ställen förekommer Ent. crinita massvis, lösrives lätt 

 vid starkare vind och kastas upp på stranden, där den kan 

 bilda ansenliga, snart nog till följd av inträdande förruttnelse 

 illaluktande bäddar. Den största bädden har anträffats nedan- 

 för Vilhelmsberg i Sörnäs och nådde ett omfång av c. 6 m 2 

 med en största tjocklek av 1 dm (sept 1919, beskr. 63). År 



Bidrag t. känned. af Fini. 



