49 



En speciell inverkan av vågsvallet består däri, att vid 

 starkare vind den vita beläggningen på strandvegetationen på 

 lovartstränderna bortspolas. Algerna erhålla för några dagar 

 tillfälle till ostörd utveckling, innan de ånyo tätare överdragas 

 med trådbakterier. 



Den av trafiken förorsakade vattensugningens, svallvågor- 

 nas och issörjans eroderande inverkan på strandängarna har 

 tidigare omtalats (sid. 40). 



Vattenståndets växlingar inverka närmast på litoralregio- 

 nens associationer, som vid inträffande lågvatten till större 

 eller mindre del blottläggas. Ifrågavarande associationer för- 

 hålla sig härvid olika. Minst motståndskraftiga äro associatio- 

 nerna av Ulothrix, Ilea och Enter omorpha. När vattnet drager 

 sig tillbaka, tryckas nämnda alger ned mot underlaget och för- 

 ryckas sålunda från sitt naturliga läge; inom få dygn torka de 

 och smulas sönder av vinden. Endast vid stark dimma och 

 vid regn bibehållas de, Ulothrix endast en kort tid, Enter omorpha 

 den längsta tiden. Det beror alltså på om regn inträffar och 

 på lågvattenperiodens omfattning, huruvida associationerna i 

 fråga skola f ortvara eller helt eller delvis förstöras. 



Sandstrandens Vaucherietum och Percursarietum ligga såpass 

 lågt nere, att även vid lågvatten sanden hålles fuktig, åtmin- 

 stone strax under ytan, där talrika slingor av algerna löpa fram. 

 De i luften befintliga algtrådarna sjunka ihop och bilda på 

 underlaget ett livskraftigt, vegeterande täcke. 



Diatomacetum fuscum har uti nu ifrågavarande avseende icke 

 närmare undersökts, men förefaller det, som om denna asso- 

 ciation icke skulle i högre grad lida av uttorkningen. — Schizo- 

 phycetum oalticum bildar vid inträdande lågvatten på stranden 

 och där befintliga föremål en ljusgrön beläggning. Huruvida 

 algerna här hållas vid liv har icke i större utsträckning under- 

 sökts, men synes detta, åtminstone vad tvenne av associatio- 

 nens arter angår, icke vara fallet. 



Mest resistenta äro Calothrix scopulorum och Phormidium- 

 arterna, vilka tack vare sina slemskidor länge hållas fuktiga 

 och även i övrigt under lång tid uthärda uttorkning. Speciellt 

 P/iorraw^mm-associationen förekommer även högre upp, utom 

 havsvattnets inverkan, bl. a. i klippspringor och på förorenade 



Nat. o. Folk, H. 80, N:o 3. 4 



