51 



platsen för att kunna säga, huruvida kloakvattnet, såsom 

 antagligt är, tidtals sprider sig på antytt sätt. Men däremot 

 är det säkert, att mycket ofta så icke sker. Tvärtom konstate- 

 rar man en smutsvattenström, som från kloakens mynning rör 

 sig mot NE och E utåt Norra hamnen eller mera mot SE längs 

 Brobergskajen. Detta vid utvatten (d. v. s. sjunkande vatten- 

 stånd). Vid invatten rör sig kloakvattnet västerut längs södra 

 stranden av Kaisaniemiviken. I genomsnitt alltså bli stränderna 

 på ömse sidor kloaken utsatta för kraftig förorening, vilket även 

 ger sig till känna i den vita beläggningen på Enter omorplia- 

 vegetationen. Det är ut- eller inströmmen i den trånga passa- 

 gen under Långa bron, som härvid verkar dirigerande på kloak- 

 vattnet. 



Utvattenströmmen blir vidare orsaken till en annan före- 

 teelse. Med densamma följer, såsom direkte kan iakttagas, 

 talrika mängder Oscillatoria Agardhii från denna arts alstrings- 

 härd i Kaisaniemi-, Djurgårds- och Tölövikarna. En del av 

 algerna fastnar i den vita beläggningen på Enter omorpha- 

 vegetationen längs Brobergskajen (och redan längs Långbro- 

 kajen), givande denna en grön skiftning (jämf. sid. 27), en 

 annan del föres ut i Norra hamnen och längre, bildande en mer 

 eller mindre framträdande beståndsdel i hamnvattnets plankton. 



All sannolikhet talar ju för, att liknande strömförhållanden 

 förekomma även i andra delar av området, om än i mindre 

 skala till följd av mindre spillvattenmängder, varför de, då förf. 

 ej haft sin uppmärksamhet särskilt fäst vid denna fråga, ej bli- 

 vit beaktade och konstaterade. Så mycket är likväl på grund 

 av det anförda tydligt, att strömförhållandena spela en större 

 eller mindre och en i bestämd riktning gående roll vid växt- 

 samhällenas utveckling och fördelning. 



Salthalten är av avgörande betydelse. Helsingfors-vattnets 

 salthalt (se sid. 9) är ringa i jämförelse med världshavens, 

 men är det oaktat en av huvudbetingelserna för förekomsten 

 inom området av det övervägande flertalet av dess associatio- 

 ner, vilket synes därav att dessa saknas uti inlandet. Icke 

 halofila äro endast Oscillatorietum planctonicum, Phormidietum 

 membranaceum, Squamarietum nitrophilum och Rhizocarpetum 

 juscum. Därjämte finnas åtta associationer, vilkas viktigaste 



Nat. o. Folk, H. 80. N:o 3. 



