12 



något som även tillkommer en del andra terpener, t. ex. kam- 

 fen, som med några droppar benzol bragts i flytande form. 

 För att utröna kolestol-reaktionen (här 4 cm 3 ättiksyre- 

 anhydrid. 4 droppar av det med perlkolonn över natrium ånyo 

 destillerade terpenet (140 g) och 2 droppar konc. svavelsyra), 

 upptogos följande fraktioner, vilkas färgning antecknad«-: 



1) före 167° 7.6 g svagt violett färgning 



2) 167—170° 115.6 » rödaktigt » » 



3) 170—172° 15.2 » gulaktigt » » 



Hos de föreliggande ursprungliga fraktioner 167 — 170°, 

 vilka ej destillerats över natrium, är färgningen också röd- 

 aktigt violett såsom hos 2), men svagare än om natrium an- 

 vändts. Denna föga framträdande färgreaktion är således 

 karakteristisk för isodiprenfraktionen. Den kan ingalunda 

 förväxlas med den rent djupblå sylvestrenfärgning, som till- 

 kommer det terpen (se längre fram), vilket regenererats ur 

 rnonohydrokloriden av isodipren. 



Ui tabell 2 framgår att specifika vikten för fraktionerna 

 6 — 8, med resp. tal 0.8574, 0.8567 och 0.8553, endast obetydligt 

 aA^viker från fr. 4 och 5 (de s. k. isopinenfraktionerna) och ej 

 heller från den för det vanliga pinenet, vars aktiva former i 

 rent tillstånd uppi'isa värdet d 20 / 4 =0.8586. Däremot erhölls 

 för fr. 170 — 175°, på grund av dess halt av monocykliskt ter- 

 pen, talet O.S. 534. Detta kan betraktas som en om ock osäker 

 diagnos på att alla mellan 160 — 170° kokande terpener, ävensom 

 pinen och isopinen, vilka tillsammans utgöra de mellan 154° 

 och 160° kokande fraktionerna, äro bicykliska med en dubbel- 

 bindning i kärnan: för isodipren kan dock även en mono- 

 cyklisk terpenform med 2 dubbelbindningar diskuteras. Samma 

 intryck får man vid en blick på den sista kolumnen i tabell 2, 

 för molrefraktionen hos fraktionerna 4 t. o. m. 9. Ända t. o. ni. 

 kokpunkten 163° visar denna konstant icke synnerligt större 

 avvikelser än försöksfelen representera. Den för pinenformeln 



Bidrag t. känned. af Fini. 



