15 



antaga att klorvätet begärligare skulle uppspjälka 3-ringen, 

 medan dubbelbindningen bleve intakt. Detta är visserligen 

 principiellt taget icke alldeles omöjligt och har av Simonsen 

 angivits som ett karaktäristikum för det i Pinus longifolia på- 

 visade A 3 -karenet (se ovan sid. 7), som han tillägger formeln I. 



/C(CH 3 ) 2 /(XCH^î 



/CH 2 • CH \ //CHo • CH\ 



J 



I.CH 3 .C^ )CH II. CHg-Cf yCH 



^CH— CH 2 y ^CH, • CH/ 



Detta påminner, såsom redan antyddes, i många avseenden 

 om vårt isodipren: kp 168—169° (705 mm), d 3 % =0.8586, 

 svag högervridning, MR=44.23 (teoretiskt 44.21); endast kokp. 

 (171 — 172° vid 760 mm) samt spec, vikten äro något avvikande. 

 Huruvida identitet föreligger är vid vår närvarande känne- 

 dom omöjligt att säga. 



Det andra av Simonsen ur Andropogon Iwarancusa Jones 

 isolerade indiska terpenet A 4 -karen (formeln II ovan) liknar 

 ännu mera vårt isodipren, emedan dess kokp. vid normaltryck 

 borde ligga vid 168.5—170° (d 30 / 30 =0.8552; n D (30°) = 1.474; 

 MR=44.69 resp. 44.58 och med relativt hög exaltation. Reak- 

 tionen med ättiksyreanhydrid och konc. svavelsyra ger en »svagt 

 röd» färgreaktion, förmodligen lik den vi funnit för de råa vid 

 c. 170° av sulfatterpentinet kokande fraktionerna. 



b) Sylvestre n bildning vid klorväteavspjälk- 

 ningen ur monohydrokloriden av isodipren. 



Härvid avgjorde WallachV blå färgreaktion omedelbart 

 vilken kol kärna detta terpen innehåller. 



Monohydrokloriden visade sig olika lätt avgiva klorväte 

 vid inverkan av hithörande reagenser. Med alkoholiskt kali 

 samt kaliumacetat och isättika erhölls efter längre kokning en 

 starkt klorhaltig produkt. Kokande kinolin i överskott visade 

 benägenhet att förhartsa produkten. Mest verksamt visade sig 

 anilin, som redan vid vattenbadstemperatur begynte av- 

 spjälka klorväte; reaktionen kunde nästan slutföras vid kok- 

 ningstemperatnr. Då också i detta fall en del klor kvar- 



Nat. o. Folk, H. 80, N:o 6. 



