27 



Men ännu mera än af Troils meddelande oroades 

 Stjernvall af Rehbinders förslag att Troil skulle ställas 

 såsom viceordförande i spetsen för deputationen. »Såle- 

 des en ämbetsman — utropade Stjernvall — och en man 

 med de största och vidsträcktaste planer och interesserad 

 icke allenast för sig själf, men äfven att (med de vapen 

 äfven jag borde sätta i hans händer genom min kallelse 

 för honom till detta viktiga rum vid foten af tronen) 

 krossa alla mina förhoppningar och härtills använda mö- 

 dor; och ej allenast mina, utan jämväl gr. Arm[felt]s, gen. 

 guv:s, b:on Rehbinders egne med flere vältänkande patrio- 

 ters, de där genom H:fors nya anläggning och conseillens 

 flyttning dit vågat hoppas en ny och klarare dag öfver 

 våra allmänna affairer och en ny anda för de samme, 

 som uti centern af landet kunde väckas och underhållas 

 mera oberoende och mera national än på yttersta gränsen 

 af Finland, där, som många påstå, dessutom någon bättre 

 anda aldrig funnits än den närvarande. — Att vid gen. 

 guv:s sida ställa en vice ordförande sådan som Troil, 

 vore att i förhand betaga den förre både värkligheten och 

 anseendet af sitt rum såsom deputations hufvud.» — »Med 

 ett ord — menade Stjernvall - — jag är af Rehbinders 

 proposition satt på tinnarne af templet och måste antin- 

 gen handla emot min öfvertygelse och emot detta läns 

 särskilda intresse eller ohjälpligen stöta mig med Troil, 

 hvars planer jag icke ostraffad skulle hafva undergräfvit 

 genom min opposition, ifall eljest icke redan de öfrige 

 landshöfdingarne skulle förenat sig att lämna honom sitt 

 votum uppå Rehbinders enahanda framställning till 

 dem.» Stjernvall undrade, huruvida icke den sjuklige 

 grefve Armfelt dock kunde, »såsom Finlands både förste 



Nat. o. Folk, H. 75, N:o 1. 



