Il 



dingar. Äfven Armfelt understödde denna kandidatur, 

 synnerligen som han hoppades i generalguvernören finna en 

 bundsförvandt mot de intriger och planer, som han visste 

 att vid denna tid förehades mot honom. I det redan 

 nämnda bref vet af den 25 / 6 till Ehrenström uppgaf han 

 att han ämnade söka tillstånd för Steinheil att presentera 

 deputationèn för kejsaren, och han trodde att denna an- 

 hållan skulle beviljas. »Car on sera — menade Armfelt — 

 bien bon pour la Finlande, après des notions certaines qui 

 me sont parvenues.» 



Men grefve Steinheil — »Rysslands trogne son och Fin- 

 lands fader», såsom han kallades i en i början af året i 

 Åbo allm. tidning införd dikt — ställde sig af visande till 

 planen. Efter att redan ett par veckor tidigare ha pre- 

 venerat några på sin afsägelse, riktade han i början af 

 juli n. st. till landsh. K. v. Troil i Åbo — och säker- 

 ligen äfven till öfriga land shöf ding ar — en vänlig skrif- 

 velse, hvari han som svar på det officiella anbudet i 

 artiga, men bestämda ord förklarade sig icke kunna 

 mottaga förtroendet. Steinheil meddelade, att han nu- 

 mera erhållit från samtliga landshöfdingar nödiga upp- 

 lysningar rörande de deputerade, hvilka ämnade framföra 

 nationens lyckönskningar till kejsaren — »pour les grands 

 faits par lesquels notre patrie triomphante s'est élevée 

 au dessus de toutes les nations de l'univers, pour cette 

 fermeté inébranlable qu'il montra aux peuples armés 

 contre son empire, comptant avec sûreté sur l'amour de 

 ses sujets». Med känslor af rörelse hade Steinheil vidare 

 inhämtat länets innevånares önskan att han måtte ställa 

 sig i spetsen för att inför kejsaren fungera såsom »l'organe 

 des sentiments de la joie unanime de ses fidèles sujets 



Nat. o. Folk, H. 75, N:o 1. 



