45 



lediga rum, samt ett annat bref från Troil, som förmälde, 

 att intet hindrade att utköra en ämbetsman. Dessa in- 

 struktioner gåfvo nogsamt anledning »att rösta på den 

 hvilken absolument icke kan eller bör röstas uppå, för 

 orsaker, som endast munteligen kunna omtalas». 1 ) »Men 

 hvilken skall nu då väljas af oss landshöfdingar — frågade 

 han — så att ett gifvit resultat däraf kunde erhållas och 

 att åtminstone någre röster blifva likstämmige? Det är 

 väl ej att (!) l'embarras de richesse hvad som förvillar oss, 

 utan tvärs om fattigdomen på su j etter och svårigheten att 

 i så fatta omständigheter taga något eller det rätta parti.» 

 Till all lycka råkade Stjernvall dagen därförinnan mot- 

 taga besök af landsh. Langenskiöld, och beslöto båda 

 höfdingarne att ingå till generalguvernören med anmälan 

 att de röstade »villkorligt» på Rotkirch såsom varande icke- 

 ämbetsman och mer än de fleste »uti de omständigheter 

 att någorlunda kunna utföra en dylik kommission» . Men då 

 det var att förutse, att denne skulle vidhålla sin afsägelse, 

 enade man sig om att såsom substitut till befattningen 

 såsom ordförande och sjunde adelsrepresentant uppställa 

 Rehbinder. De motiv, som talade för denne, voro, 

 menade Stjernvall, »att han enligt vår öfvertygelse är den 

 skickligaste, den mest rättskaffna, den med mesta öfning 

 uti representation vid hofvet, den vi hafva ett stort och 

 nationalt intresse däruti att på våra armar uppbära 

 hos vår ädla kejsare för att han sedan i sin tour må kunna 

 uppbära våra affairer och för de samma vara så mycket 

 nyttigare, ty när gr. Armfelt icke mera är till för oss, hvil- 

 ken annan än Rehbinder hafva vi att förlita oss på?» 

 »Att han är hos kejsaren allt för nära engagerad — fort- 



x ) Vi kunna endast gissa på J. Fr. Aminoff och G. M. Sprengtporten. 

 Nat. o. Folk, H. 75, N:o 1. 



