47 



Landshöfding Stjernvalls tillfredsställelse med de be- 

 slut, han fattat, grumlades dock snart. Den 1 j 1 beklagade 

 han sig för brödren däröfver att, såsom han uttryckte sig, 

 den öfverkloke Ehrenström begynt rida på alla hans åt- 

 gärder, måhända med anledning däraf att han förbigått 

 personer, som stodo öfver Rehbinder i värdighet. Också 

 från Åbo tyckas tråkiga »föreskrifter och råd» kommit. 

 Stjernvall fann sig föranlåten att förklara, att han förbi- 

 gått Armfelt på grund af dennes sjuklighet, frih. Aminoff 

 emedan han var »en acharnerad fiende till allt och alla, 

 som ej äro hans nära anhörige», och presidenten frih. 

 A. Tandefelt på grund af dennes ringa begåfning. I fråga 

 om Armfelt var han böjd att ändra sin mening, i händelse 

 han misstagit sig, men för öfrigt vidhöll han sitt votum. 

 Dock kände han sig rådvill och bad brödren om hjälp. 

 »Upplys mig och råda mig som en vän, ty jag behöfver 

 dina upplysta råd, om de mera kunna hjälpa mig ifrån 

 alla dessa odrägliga schismer och eviga hårklyf verier. Att 

 jag börjat med att votera på enb[ar]on A[mino]ffsnära släk- 

 tinge [Rotkirch] till ordförande och ledamot i deputation 

 hade likväl bort frikalla mig ifrån förebråelse att hafva 

 handlat partiellt och directe emot denne vår buses perso- 

 nella intresse, åt hvilket sednare jag dessutom icke finner 

 mig vara något skyldig.» x ) 



De båda landshöfdingarnes, G. Fr. Stjernvalls och 

 Langenskiölds, åtgöranden vunno emellertid bifall hos 



*) Den Vt Stjernv. saml. — Aminoff tyckes stått utanför depu- 

 tationsfrågan. Förmodligen berodde detta på de konflikter, i hvilka 

 han råkat med sina kolleger i finska kommittén, och på de ringa sym- 

 patier han åtnjöt hos flere högre ämbetsmän i Finland, bland dem de 

 för deputationen så värksamme bröderne Stjernvall. 

 Nat. o Folk, H. 75, N:o 1. 



