51 



Innan Langensköld andra gången vände sig till Rot- 

 kirch, hade han i skrifvelse af den 21 / 6 gjort en förkänning 

 hos Rehbinder. Skulle generalguvernören »enligt nations 

 enhälliga önskan» anföra deputationen, blefve dess ända- 

 mål för visso uppfylldt, men för den händelse deputatio- 

 nen af någon oförutsedd händelse blefve utan ordförande, 

 anhöll han att Rehbinder täcktes mottaga länets »kallelse 

 till detta förtroende». x ) Något senare kom G. Fr. Stjernvall 

 med liknande anhållan för sitt län, och samtidigt uttalade 

 Carl Stjernvall samma förslag. Rehbinder hade ju, såsom vi 

 känna, uttalat sig för att en bland landsens barn borde väljas 

 till ordförande en second. Men själf ansåg han sig icke kunna 

 mottaga detta förtroende, så smickrad han än sade sig 

 vara däraf. Utom att han fruktade förtalet, som möjli- 

 gen skulle påbörda honom att under sin séjour i Finland 

 ha velat genom intriger påtruga sig förtroendet, ansåg han 

 sin ämbetsposition i Petersburg göra honom omöjlig. 

 »Naturligtvis vill kejsaren ej — skref han till G. Fr. Stjern- 

 vall — vid ett sådant tillfälle höra en ämbetsmans organ, 

 den han har dagligen à sa commande, utan en inom själf va 

 landet vistande person, af hvilken han kan få notioner 

 om dess tillstånd.» Af ven uttalade Rehbinder som sin me- 

 ning, att grefve Armfelt, som också varit på tal, icke 

 kunde väljas, emedan han skulle anse för anstötligt att 

 ställas en ressource efter generalguvernören. 2 ) 



Genom dessa afsägelser komplicerades valet af ord- 

 förande ytterligare. »Vi äro nu komna till den fatala belä- 

 genhet att välja ordförande à novo conto — skref Carl 

 Stjernvall den 13 / 7 till sin broder — om eljest Du fått ett 



*) Eehb. saml. 



2 ) Till G. Fr. Stjernvall 29 / 6 , */,. Stjernv. Wall. saml. 



Nat. o. Folk, H. 75, N:o 1. 



