20 



Såsom redan nämndes, tillsades landshöfdingame ge- 

 nom generalguvernörens cirkulär af den 18/30 juni att vid- 

 taga de åtgärder, som erfordrades för länets värdiga repre- 

 senterande vid kejsarens hemkomst. Men redan flera veckor 

 tidigare hade frågan om en deputation från Finland ta- 

 gits till tals inom de högre ämbetskretsarna, och då cir- 

 kuläret anlände, voro så godt som alla förberedelser redan 

 gjorda för de deputerades afsändande. Den officiella 

 underrättelsen om förehafvandena i kejsardömet kom 

 sålunda som en sista stadfästelse å ett företag, hvarmed 

 man redan var på det klara. 



På hvad sätt deputationsfrågan först lancerades och 

 hvilka personer allraförst satte sig i rörelse för densamma, 

 känna vi icke. Påtagligt är, att förslaget grundade sig på 

 enskilda underrättelser om de ryska myndigheternas af- 

 sikter, och med visshet känna vi, att biskop Jakob Teng- 

 ström, som åtog sig att representera sitt stift, hörde till 

 dem som tidigast omfattade idén. I skrifvelse af den 24 / 5 

 underrättade han sin ämbetsbroder biskop M. J. Alopaeus 

 i Borgå om saken jämte det han tyckes uttalat sig för 

 önskvärdheten af att biskopen, enligt hans eget föredöme, 

 själf deltog i deputationen. Alopaeus svarade, i början 

 af juni, att äfven han på sitt håll föreställt sig nödvändig- 

 heten af den ifrågasatta «uppvaktningen och lyckönskan» 

 och han förklarade sig så villig som skyldig att ansluta 

 sig till deputationen. Utom honom borde dock tvenne 

 präster representera stiftet, en från «den gamla delen» 

 och en från det »kinkiga» Viborgs län, som gifvit och im- 

 merfort gaf kapitlet »mycket bryderi och besvär». För 

 egen del tänkte Alopseus på prosten dr. Ivar Wallenius, 

 hvilken varit med om 1808 års deputation, samt dom- 

 Bidrag t. känned. af Fini. 



