12 



tida bestånd). 1 ) Särskild! uppskrämd af katastrofen med 

 Speransky. önskade Tengström helst, att kejsaren icke 

 matte själf resa ut i kriget, utan stanna i sin hufvudstad. 

 men då han insåg omöjligheten häraf. tröstade han sig med 

 hoppet om Försynens ständiga beskydd. »Vid detta laget 

 lär han kanske redan vara på vägen till arméen — skref 

 Tengström till Aminoff — följd af alla sina undersåtares, 

 åtminstone af alla redliga finnars varmaste lyckönsknin- 

 gar. Den högste varde honom såsom sin ögonsten och 

 late honom och oss alla väl gå!» 2 ) 



Om de svårigheter, med hvilka de högre finska ämbets- 

 männen hade att strida till följd af kejsarens frånvaro, 

 möter man ofta uttalanden i deras förtroliga meddelanden 

 till hemlandet. Så länge ännu Armfelt under krigets bör- 

 jan åtföljde kejsaren, gingo ärendena någorlunda, men 

 sedan båda skilts åt och synnerligen sedan kejsaren allt- 

 mer aflägsnade sig från sitt rike, begynte svårigheterna 

 af dröjsmålet med ärendenas slutliga af görande att 

 tydligare framträda. »Alla finska ärenden äro i en beklage- 

 lig stagnation genom monarkens frånvaro», skref på hösten 

 1813 frih. C. Mannerheim till J. A. Ehrenström. »Conseillen 

 vet icke en gång, om den efter nästa månads början skall 

 fortfara med sin mödosamma och personnellt ledsamma 

 befattning.» 3 ) En tid var det fråga om att Armfelt skulle 

 resa till fält lägret, och äfven Tengström styrkte därtill, 

 men af olika anledningar uppsköts affärden tills den 

 omöjliggjordes bl. a. genom Armfelts sjukdom. Själf tog 

 dock Armfelt saken med ett för honom mindre vanligt 



\i Till C. J. Walleen 27 / 2 1812. Stjernv. Wall. sainl. 

 2 ) Till J. Fr. Aminoff l8 / 4 1812. Eil. s. 

 J ) Till J. A. Elirenström 9 / 9 1813. EEr. b. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



