55 



guvernör, hvars bibehållande alltid skulle anses såsom ett 

 vedermäle af kejsarens nåd och ynnest. Stjernvall bad brö- 

 dren öfverlåta redigeringen af postulaterne åt Ehrenström, 

 som i dem icke borde upptaga annat än det redan nämnda, 

 och han föreslog att brödren skulle komma till Viborg 

 till den tid, då de deputerade enligt generalguvernörens 

 tillsägelse samlades där, »så kunde vi — menade Stjern- 

 vall — plugga i dem allt hvad nödigt vore». För denna 

 plan borde man också vinna landsh. Langenskiöld, med 

 hvilken bröderne hela tiden tyckas kommit synnerligen 

 väl öf verens. 1 ) 



Idén om medaljen kan nog ha utgått från Rehbinder, 

 som uttalat densamma redan i bref af den 29 / 6 till G. Fr. 

 Stjernvall — om af okunnighet om de ryska myndighe- 

 ternas afsikter eller för att också från Finlands sida erbjuda 

 samma hyllning, kunna vi icke afgöra. 2 ) Men sympati- 

 yttringen för Steinheil var tydligen Fr. St jern valls egen 

 uppfinning, och den hade en alldeles särskild grund vid 

 sidan af den allmänna belåtenheten med generalguvernören. 



Bland de talrika rykten, som vid denna tid voro i rörelse 

 och som nådde äfven den lilla residensstaden i Tavastland, 

 förmälde ett, som framfördes af Carl Stjernvall, att 

 grefve Armfelt råkat i delo med både generalguvernören 

 och Rehbinder och att han hade för afsikt att söka aflägsna 

 båda från deras platser. Ryktet hade måhända sin grund 

 i några oförsiktiga yttranden af Armfelt, som under sin 

 sista sjukdom ännu mindre än annars lade band på sin 

 temperamentfulla frispråkighet, men var utan gensägelse 



1 ) Till G. Fr. Stjernvall 13 / 7 . Stjemv. s. 



2 ) Stjernv. Wall. s. — Vi erinra oss, att frågan om insamlingen 

 föredrogs i reg. konseljen först den 6 / r Jmfr. s. 17—18. 



Nat. o. Folk, H. 75, N:o 1. 



