09 

 VI. 



Frågan om den nationella deputation eller medbor- 

 gerliga legation, som skulle på Finlands vägnar hälsa 

 kejsar Alexander vid hans återkomst från kriget, hade sin 

 upprinnelse i de omfattande, af öfversvallande nationalstolt- 

 het dikterade förberedelser till undersåtlig hyllning, som 

 förehades af kejsardömets högsta dignitärer. Den öfver- 

 togs, efter föredömet i Ryssland, af generalguvernören 

 och länens landshöfdingar samt domkapitlen, hvilka efter 

 bästa förmåga gjorde sitt val bland representativa person- 

 ligheter och passade på tiden för de deputerades utkommen- 

 derande. Stånden själfva fingo icke taga någon befatt- 

 ning med ärendet, om också enskilda förfrågningar kunna 

 ha föregått utnämningarna. Det kom m. a. o. icke till 

 någon vädjan till de skilda samhällsklasserna, utan hela 

 saken utagerades såsom ett administrativt ärende under 

 generalguvernörens presidium. Det var väl detta, som i sin 

 mån förklarar, hvarför denna andra nationaldeputation 

 från Finland — i motsats till den af år 1808 — snart 

 nog råkade i total förgätenhet och måhända aldrig kom 

 till en större allmänhets kännedom — såsom dess flesta 

 medlemmar också förmenades tillfredsställelsen att fram- 

 komma till sitt mål. 



Huru denna utgång på deputationsfrågan bedömdes 

 inom landets ämbetsmannakretsar, hvilka ju närmast 

 hade därmed befattning, och huru inhiberandet af öfriga 

 hyllningsgärder upptogs inom allmänheten, känna vi 

 icke. Att man i Petersburg i de kretsar, där man önskat 

 brillera med sina prestationer, icke kände sig belåten med 

 det kejserliga förbudet, framgår af Armfelts skrif velse 



Nat. o. Folk, H. 75, N:o 1. 



