79 



ligen trodde han sig ha kommit på en hyllningsgärd, som 

 icke skulle af kejsaren refuseras. Den 27 / 7 skref han till 

 landsh. Carl Stjernvall i Viborg: »Jag har efter att på flere 

 sätt vändt saken, fallit på den idén, att för oss finnar 

 vore möjel. göra något, som tjänade till monument för 

 epoquen och skulle behaga vår goda monark. Medaljer, 

 ärestoder, fêter m. m. tål han ej höra nämnas, och nu 

 mindre än förr; dess attention synes vara vänd på det 

 Högsta väsendets honom gifna bistånd och välsignelse, 

 och alla de homager, som offereras, blifva mottagne, då de 

 hafva en religieuse forme.» Armfelt hade därför kommit 

 på den tanken att man skulle uppbygga i Åbo en grekisk 

 kyrka, »som skulle rappellera ej allenast händelserne, men 

 kejsarns storvärk genom Guds biträde». En sten med 

 inskrift på flera språk skulle erinra därom. Änkekejsa- 

 rinnan, som sonderats, hade förklarat sig förtjust öfver 

 idén, och Armfelt var »mer än säker på att detta med en 

 värkel. känsla skulle anses». För att få de nödiga medlen 

 ansåg Armfelt att man borde anställa en insamling bland 

 adel, präster och borgare, hvilka skulle »taxera sig efter 

 förmögenhet, rang och patriotism»; bönderna skulle man 

 lämna i fred, ty de skulle choqueras af en sådan extra af- 

 gift för en främmande religion. Stjernvall uppmanades 

 att söka göra denna hyllning begriplig för sina landsmän. 

 Själf lofvade Armfelt åtaga sig planens värkställande; så- 

 som kansler för Åbo akademi hade han vunnit sådan erfa- 

 renhet i byggnadsfrågor att han icke bäfvade för att 

 åtaga sig denna »besogne». 1 ) 



*) Till C. Stjernvall 27 / 7 , Åminne saml.; tidigare omnämndt af E. 

 Tegnér, G. M. Armfelt III: 477. 



Nat. o. Folk, H. 75, N:o 1. 



