merska skulpturer i afgjutningar och några original, 

 bland hvilka åtminstone en byst i marmor, föreställande 

 Julius Caesar, en gladiator i brons och en merkuriusstaty 

 i sandsten, hörde till dess skatter. Talrika kopparstick 

 och oljemålningar, såsom porträtt af drottning Kristina 

 och kanslern Arvid Horn, sågos där likaså. Åbomålaren 

 Johan Georg Geitel utförde på biskopens beställning trenne 

 stora allegoriska målningar, Tron, Hoppet (1760) och 

 Kärleken, hvilka också efter Mennanders bortflyttning 

 från orten förblefvo biskopsgårdens prydnader (3). En nära 

 vän till Mennander var professor Johan Bilmark (4), som i 

 sin ungdom i sju års tid hade varit hans ekonomiska bi- 

 träde och informator för hans son, den sedermera som 

 öfverintendent i Stockholm och som konstvän kände 

 C. F. Fredenheim. Denne var äfven en af Auroraför- 

 bundets stiftare och öfverlämnade senare som gåfva åt 

 sällskapet några skulpturer (5). Bilmark hade under årens 

 lopp förvärfvat sig en porträttsamling, som efter hans död 

 1801 genom testamente öfvergick i universitetets ägo (6). 

 Akademien hade redan tidigare erhållit några porträtt ur 

 Mennanders samling och ägde dessutom 8 gamla afbild- 

 ningar af sina tidigaste professorer, några porträtt af 

 kungliga personer och kanslerer (7). 



Domkapitlet ägde en samling omfattande bl. a. biskops- 

 porträtt från Gezelius d. y. till och med Mennander. Bland 

 dem funnos några goda målningar t. ex. af K. F. v. Breda. 

 Den ärevördiga domkyrkan hyste inom sina murar de pla- 

 stiska monument, som än i dag utgöra dess stolthet, och var 

 därjämte prydd med ett flertal målningar, hvilka blefvo el- 

 dens rof 1827, men om hvilka den engelska resenären E. D. 

 Clarke förtäljer i sin skildring af ett besök i staden år 1800(8). 



Nat. o. Folk. H. 75, N:o 2. 



