lü 



människa än en allvarlig själaherde. »Sedan han 1790 

 hade blifvit reducerad, hade han ingen regelbunden syssel- 

 sättning, förrän han 1807 utnämndes till pastor vid uni- 

 versitetets nyinrättade teologiska seminarium. I officers- 

 kretsarna hade han fått smak för ett gladt och lätt lif. 

 Musikalisk ■ — han var bl. a. medlem af Musikaliska säll- 

 skapet — och gemytlig, var han en gärna sedd gäst bland 

 vänner. Genom oregelbundet lif försummade han sin 

 familj och bragte dess ekonomi på obestånd. Affärerna 

 voro i början af 1800, samma år sonen Alexander blef 

 student, så dåliga, att pastorn hade för af sikt att göra 

 konkurs. Men han undgick det, genom att professor 

 Hällström på auktion köpte hans gård för ett så högt pris 

 som 19,000 daler, hvilket gaf Porthan anledning att med 

 en viss satirisk skärpa omtala tilldragelsen: »Bror lär veta 

 att Lauraeus begärt få cédera bonis! ett orimligt försök!»(21) 

 Huruvida Alexander under dylika omständigheter i 

 sitt hem erhöll några högre bildningsintressen är ovisst. 

 Ett visst intresse för bokligt vetande väcktes snarare i 

 skolan. Ett klart hufvud och ett jämnt lynne var honom 

 af naturen beskärdt, och vi kunna antaga, att han flitigt 

 tillägnade sig all den kunskap, som läroinrättningen bjöd 

 på, i synnerhet som han under sitt senare lif läste och 

 följde med såväl vitter litteratur som teoretiska arbeten. 

 I kungliga biblioteket i Stockholm bevaras ett exemplar af 

 Rafael Mengs »Oeuvres» med Lauréus' namnteckning (22). 

 och af hans bref ser man att han med intresse läste Rous- 

 seaus böcker och fördjupade sig i dennes idealistiska natur- 

 svärmeri. Fadern hade måhända tänkt sig att sonen 

 skulle följa familjens traditioner och blifva präst. Ty af 

 de många syskonen var han den enda, som fick en ordent- 



Bidrag t. känned. af Fini. 



