26 



pet. I yngre är målade han gärna »landskap med ruiner 

 och bro-> eller »landskap med torn: till vänster hafvet. 

 till höger ett rundt torn i ruiner, vid dess fot fyra män 

 kring en eld. månsken» och liknande. 



Liksom det konstnärliga skapandet under Lauréu-' 

 studieår befann sig i en period af afmattning och förfall, 

 så förde ock Konstakademien under samma skede, såsom 

 träffande sagts, en menlös tillvaro. Det var de stora 

 orden och dilettantismen, som sutto i högsätet. Akade- 

 miens elever bemöttes med välvilja och uppmuntran, där 

 det blott var möjligt, men läroinrättningens skötsel läm- 

 nade betydligt öfrigt att önska. Principskolans elever voro 

 för det mesta ytliga dilettanter och halfvuxna barn. I de 

 högre afdelningarna — antik- och modellskolorna — funnos 

 visserligen äfven dugliga lärare såsom Hilleström och 

 v. Breda, men i allmänhet inhämtade endast få af eleverna 

 någorlunda grundliga kunskaper. 



Naturtrohet och teknisk förmåga fordrade man ej så 

 mycket, men man ordade om ideell uppfattning, om den 

 rätta arten af konstnärens tanke och känsla, som skulle 

 framträda i hans alster, om det -idealt ädla» och den 

 vackra Barnungen, om den -stora och höga konsten». 



Fordran på idealitet trodde man uppfylld genom val 

 af patetiskt högtrafvande ämnen ur historien eller den 

 antika mytologien, och de prisämnen akademien förelade 

 eleverna voro nästan utan undantag bibliska eller heroiska. 

 någon gäng äfven af allegoriskt slag. Och idealiteten 

 skulle draperas i «til», den stora, rena antika stilen! Ele- 

 verna, som saknade humanistiska grunder och utveckling 

 nog för att fatta och utföra de höga ämnena samt skänka 

 innehall at de mytologiska programkompositionerna. 



Bidra? t. känr.ed. ai Fiol. 



